П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/403/21	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.                       рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон                      11 березня 2021 року	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,
при секретарі                                                            Ісмієвій А.І.

за участі:
представника апелянта                                        ГончаренкаА.Ю.,                              
представника відповідача                                        Якуби С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області про поновлення на публічній службі,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Національної поліції в Херсонській області, а саме: визнання протиправним та скасування наказу від 05 січня 2021 року № 9, в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнання протиправним та скасування наказу від 06 січня 2021 року № 3 о/с, в частині звільнення позивача зі служби в поліції; поновлення на посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача протиправно звільнено зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.
В даному випадку, апелянт вважає, що факт вручення йому підозри у кримінальному провадженні не є достатньою підставою для його звільнення з поліції.
При цьому, на переконання апелянта, проведеним службовим розслідуванням не доведено факту вчинення ним будь-яких протиправних діянь, а як наслідок необхідності звільнення його зі служби.
В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу, з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволені позовних вимог, так як проведеним службовим розслідуванням встановлено вину позивача у вчиненні спірних дисциплінарних проступків, а тому його правомірно звільнено зі служби в поліції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , проходив службу в Національній поліції на посаді слідчого у слідчому відділенні Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.
При цьому, 05 листопада 2020 року, в рамках кримінального провадження №4202023000000094 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, задокументований факт вимагання та отримання неправомірної вигоди слідчим СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенантом поліції Крайновим П.А.
Тому, наказом ГУНП України в Херсонській області від 09 листопада 2020 року № 680 призначено службове розслідування.
Висновком службового розслідування від 08 грудня 2020 року встановлено, що  лейтенант поліції ОСОБА_2 вимагав у гр. ОСОБА_3 , неправомірну вигоду у розмірі 3  000,00 доларів США.
В свою чергу, 05 листопада 2020 року ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 85  000,00 грн. щоб не створювати перешкод проти задоволення заяви ОСОБА_5 щодо скасування арешту на майно та прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
В даному випадку, суб`єктом владних повноважень встановлено, що цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», оскільки не відмовився від пропозиції неправомірної вигоди, письмово не повідомив про отримання пропозиції неправомірної вигоди керівника, або спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, не залучив свідків у тому числі з працівників поліції, ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», Присягу працівника поліції, Правила етичної поведінки поліцейського, оскільки вступив у неділові, позапроцесуальні стосунки з особою, підірвав авторитет поліції та завдав непоправної шкоди репутації та авторитету Національній поліції України.
Наказом ГУНП України в Херсонській області від 05 січня 2021 року № 9 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з поліції за порушення службової дисципліни.
Наказом ГУНП України в Херсонській області від 06 січня 2021 року № 3 о/с реалізовано дисциплінарне стягнення та звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».
Не погоджуючись з правомірністю свого звільнення зі служби в поліції позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби в поліції, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».
Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва
Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
При цьому, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
В даному випадку, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно ч. 1 ст. 1 Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 2 встановлено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно ч. 1 ст. 11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно ч. 1 ст. 13 Статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.
В даному випадку, згідно висновків проведеного службового розслідування вбачається, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення Присяги поліцейського, Закону України «Про Національну поліцію», ЗУ «Про запобігання корупції», а також інших підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліцейських.
В свою чергу, щодо встановленого за наслідком проведення службового розслідування факту порушення позивачем Присяги поліцейського, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, вищевикладеними положеннями ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
При цьому, зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, вбачається, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, колегія суддів вважає, що поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
В даному випадку, сторонами у справі не заперечується факт затримання позивача працівниками правоохоронних органів за підозрою у вчиненні корупційного злочину.
В свою чергу, колегія суддів вважає, що факт затримання позивача під час можливого отримання ним неправомірної вигоди, а також розголошення вказаних обставин у суспільстві, без сумніву підриває авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції.
Крім того, колегія суддів вважає вказані обставини достатньою підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
В даному випадку, вищевказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 29 жовтня 2018 року (справа № 826/17433/16).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги послань апелянта на те, що він не вимагав у спірних правовідносинах будь-якої неправомірної вигоди, так як вказаним обставинам має надаватись належна оцінка при розслідуванні відповідного кримінального провадження.
Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322,  325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.