УХВАЛА

21 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 460/3502/19
адміністративне провадження № К/9901/12844/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України, яка полягає у неоформленні наказів командувача військ Оперативного командування «Захід» щодо нарахування та виплати йому щомісячної додаткової грошової винагороди з 31 липня до 28 вересня 2017 року у відповідності до вимог   наказу Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України»;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % від місячного грошового забезпечення з 31 липня до 28 вересня 2017 року у відповідності до вимог   наказу Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року, яке було залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року,   у задоволенні позову відмовлено. 

Не погодившись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 7 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до пункту 8 частини другої   статті 129 Конституції України   серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує   стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до приписів пункту 3 частини першої   статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Одночасно, Верховний Суд ухвалами від 18 березня 2021 року (К/9901/7170/21), від 12 січня 2021 року (К/9901/357/21), від 21 грудня 2020 року (К/9901/32989/20), від 9 листопада 2020 року (К/9901/29282/20), від 24 листопада 2020 року (К/9901/31605/20), від 19 жовтня 2020 року (К/9901/24800/20), від 29 січня 2021 року (К/9901/2533/21) та 19 лютого 2021 року (К/9901/4454/21) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у цій справі.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Також слід звернути увагу на те, що вищенаведені норми процесуального закону визначають імперативний обов`язок суду касаційної інстанції відмовити у відкритті касаційного провадження за наявності постановленої у відповідній адміністративній справі ухвали суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Законодавець, установивши такі процесуальні правила, обмежив можливість суду касаційної інстанції повертатись до вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, за скаргою якої вже відмовлено у відкритті касаційного провадження на це саме судове рішення. Ці правила є чіткими, а процесуальне законодавство не містить виключень щодо їх застосування.

Натомість за змістом частини четвертої   статті 45 КАС України   суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. 

Враховуючи зазначене, Верховний Суд убачає за доцільне ще раз наголосити скаржнику щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.

На підставі викладеного, керуючись статтями   2,   45,   333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження   за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду