Справа № 753/15918/20                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Скуба А.В. 
Провадження № 33/824/3/2021                                                                            Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
24 травня 2021 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
секретар:                                                                                             Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
захисника особи, яка притягається до відповідальності               ОСОБА_1 ,
іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди                      ОСОБА_2 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року, якою:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпаП,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
18 вересня 2020 року о 10 год. 25 хв., ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 в районі перехрестя вул. Світлої та виїзду до Бориспільського шосе у м. Києві, здійснюючи рух по узбіччю не надав переваги в русі автомобілю «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі в результаті чого допустив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 н.м.д.г., що становить 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року, як таку, що за своїм змістом не відповідає вимогам закону, а провадження по справі щодо ОСОБА_3 просить закрити за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що при винесені постанови суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи; допустив невідповідність висновків суду обставинам справи; порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, порушив право ОСОБА_3 на захист.
Крім того, висновки суду першої інстанції, викладені в постанові судді від 06 листопада 2020, не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_3 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпаП є доведеною. Такий висновок суду є помилковим, та не відповідає наявним в матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи.
Так, ОСОБА_3 стверджує, що він не порушував п. 16.11 Правил дорожнього руху України, та не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Докази невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є наявні в останнього світлини, на яких зображені обставини дорожньо-транспортної пригоди та зроблене ОСОБА_3 відео місця дорожньо-транспортної пригоди. Схема дорожньо-транспортної пригоди, складена працівниками поліції, не відповідає дійсному розташуванню автомобілів під час їх зіткнення. Автомобіль ОСОБА_3 «Тойота» знаходився безпосередньо на асфальтованій головній дорозі. З головної дороги ОСОБА_3 не з`їжджав. Зіткнення із автомобілем «Хюндай» відбулося під час руху автомобіля «Тойота» прямо в напрямку Харківської площі. Даним суттєвим обставинам справи суд першої інстанції не надав належної оцінки.  Так, на перехресті доріг вул. Світла не було встановлено світлофорів та дорожніх знаків пріоритету дороги. Обидва напрямки руху автомобілів даної дороги є головними, а не другорядними по відношенню один до одного. При русі по першорядній дорозі ОСОБА_3 мав право їхати прямо. Перешкод в напрямку його руху прямо не було. У разі розвороту або повороту наліво, водій автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , повинен був дати дорогу транспорту, що йшов йому на зустріч. ОСОБА_3 мав пріоритет проїзду перехрестя та мав право проїхати по перехрестю першим. На дану обставину суд першої інстанції не звернув уваги. 
Крім цього, зіткнення транспортних засобів відбулося на асфальтному покритті дороги, що видно світлинах доданих до матеріалів справи. На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди вказана ширина дороги в одному напрямку руху - 5,6 м. Згідно даних схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ОСОБА_3 перебуває на відстані 3,4 м. від опори освітлення. Дана схема місця дорожньо-транспортної пригоди не містить вимірів від опори освітлення до осьової лінії дороги та вимірів місця знаходження автомобіля ОСОБА_3 до осьової лінії дороги. А відтак, висновки працівників поліції щодо порушення ОСОБА_3 п. 16.11 Правил дорожнього руху України є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи. ОСОБА_3 стверджує, що він не здійснював руху по узбіччю дороги, а рухався прямо по головній дорозі. Дана обставина не була спростована судом першої інстанції.
Апелянт звертає увагу на те, що водій автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не дотримався вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасниками руху. Водій автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не переконався у безпеці свого маневру ліворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі прямо.
Також, ОСОБА_3 зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що він рухався по узбіччю або по другорядній дорозі.
Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не звернув уваги на чисельні помилки та порушення, що були допущені працівниками поліції. В протоколі про адміністративне правопорушення не має інформації щодо наявності свідків або очевидців дорожньо-транспортної пригоди, відсутні всі необхідні заміри дорожньої ситуації та дорожньої розмітки. При цьому, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані ОСОБА_3 докази на підтвердження його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відтак, на думку апелянта, оскаржувана постанова суду першої інстанції не містить опису дійсних обставин події дорожньо-транспортної пригоди та обставин адміністративного правопорушення, встановлених судом, а має лише посилання на обставини, що викладені працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення захисника ОСОБА_3 - адвоката Доценка В.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи і постанови суду зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі. 
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п.2.3. «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Відповідно до ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, не залежно від напрямку їх подальшого руху (п.16.11 ПДР України).
За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляв (а/с 1). 
Первинні пояснення самого ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останнім своєї позиції до вчиненого.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 002181 від 18.09.2020 року (а/с 1), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортних засобів від 18.09.2020 року (а/с 2), письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а/с 3-4), фотографіями з місця пригоди.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.
Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення апелянта та доводів самої скарги, ОСОБА_3 визнав, що саме під його керуванням автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 .
Крім того, фактично апелянтом оскаржується не оцінка його дій і наступні висновки щодо наявності вини, а те, що суддею не було дано оцінку діям іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 , який, на переконання апелянта, порушив правила ПДР України (п.10.4 ПДР). Разом з тим, оцінка дій водія ОСОБА_2 не є предметом розгляду вказаної справи. Будь-яка інформація на предмет того, що стосовно ОСОБА_2 складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - відсутня. Навіть при умові (що не є фактом), що водієм ОСОБА_2 були порушені п.10.4 ПДР України, це не виключає факт порушення ОСОБА_3 п.16.11 ПДР України.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_3 , відповідає положенням ст.ст.33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ст.124 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року щодо ОСОБА_3 - залишитии без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко