П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/13011/20 
                                                                               Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М.     
                                                                               Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
27 квітня 2021 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Боровицького О. А. , 
за участю: секретаря судового засідання: Стаднік Л. В., 
представника позивача - Барабіна Д.В.,
представника відповідача - Домарацької В.В., 
          розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" та Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" звернулося до суду з адміністративним позовом у якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.07.2020 № 0009303205 про застосування штрафних санкцій в розмірі 200 000,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.07.2020 № 0009313205 про застосування штрафних санкцій в розмірі 48 716,52 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.07.2020 № 009293205 без дати про застосування штрафних санкцій в розмірі 500 000,00 грн.;
- судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог заперечує проти суті інкримінованих Товариству порушень. Так, позивач зазначає, що рівнеміри-лічильники типу перетворювач магнітний поплавковий, марки ПМП-201 мають Сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки, виданий ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" виробнику - ТОВ Науково-виробниче підприємство "Сенсор" на відповідний тип засобу вимірювання - ПМП-201 (дата видачі 15.08.2018, чинний до 15.05.2028, номер для посилань: 23/3/В/59/159-17), тому вказаним Сертифікатом підтверджується, що рівнеміри-лічильники на акцизному складі ТОВ "Сігнет-Центр" відповідають вимогам законодавства та мають оцінку відповідності. Враховуючи, що ТОВ "Сігнет-Центр" не здійснює розрахункові операції з реалізації пального із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, не отримує від покупців готівкових коштів, платіжних карток, чеків, тощо, позивач вважає, що на товариство не покладається обов`язок вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Також вказує, що до 01.07.2019 Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон №481) не передбачав ліцензування оптової торгівлі паливом. Фактично, редакція цього закону зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 23.11.2018 № 2628 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" розширила його дію та погіршила становище позивача. Порушення було виявлено за період 01.07.2019 - 09.12.2019, проте перша заява на отримання ліцензії разом з доказом оплати її вартості була подана до контролюючого органу ще 26.06.2019.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.07.2020 № 0009313205 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігнет-Центр" штрафних санкцій у розмірі 48 716,52 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Ю.Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 43142501) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігнет-Центр" (вул.Заводська, 5, с.Андрушки, Попільнянський район, Житомирська область, 13543, код ЄДРПОУ 38180739) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Апеляційну скаргу також подав і відповідач, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарги апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційних скаргах.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачем проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігнет-Центр" з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та паливом, за наслідками якої складено акт перевірки від 02.07.2020 № 173/32/38180739.
Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог:
- п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95 ВР (із змінами та доповненнями, далі Закон - № 265/95-ВР) у частині неведення обліку товарних запасів у порядку, встановленому законодавством, за місцем реалізації;
- ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (із змінами та доповненнями) у частині оптової торгівлі пальним без отримання ліцензії на даний вид діяльності за наявності місця оптової торгівлі;
- пп.230.1.1, п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України;
- пп.230.1.2, п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.
На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом 24.07.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 0009293205, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 500 000,00 грн. (позивачу був надісланий примірник цього податкового повідомлення-рішення, який не містить вказання номеру та дати);
- № 0009303205, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 200 000,00 грн.;
- № 0009313205,  яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 48 716,52 грн.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 24.07.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 0009293205, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 500 000,00 грн. за здійснення оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії.
Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у тому числі на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" № 481 від 14.11.1995 року визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Статтею 1 Закону України № 481 серед іншого надано визначення наступним поняттям:
- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;
- роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних        характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року № 2628-VІІІ внесені зміни до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Так, відповідно до статті 15 Закону України № 481 (в редакції Закону № 2628-VIII):
- роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (частина двадцята);
- річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним (частина двадцять п`ята);
- ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років (частина тридцята);
- ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (частина тридцять друга);
- у заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального) (частина тридцять третя);
- суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним (частина тридцять четверта).
Положеннями статті 15 Закону України № 481 передбачено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.
Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від  2 березня 2015 року № 222-VIII (далі - Закон України № 222-VIII).
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону України № 222-VIII, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Частиною першою статті 8 Закону України № 222-VIII у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Згідно з абзацом 4 пункту 4 частини першої статті 3 Закону України № 222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
Частиною другою статті 20 Закону України № 222-VIII встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.
Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 19 червня 2019 року № 545 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 01 липня 2019 року.
Листом Державної фіскальної служби від 30 травня 2019 року за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м.Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м.Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м.Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 01 липня 2019 року.
Із зазначеного слідує, що із 1 липня 2019 року набрали чинності норми Закону України №481 щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним. Із цієї дати роздрібна торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону № 481, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Колегія суддів зазначає, що факт несвоєчасного отримання ліцензії позивачем мав місце не у зв`язку з невизначеністю суб`єкта, до якого слід було адресувати звернення про видачу ліцензії на оптову торгівлю пальним, а у зв`язку з відсутністю повного пакету документів, необхідних для її отримання.  Невизначеність органу, уповноваженого видавати ліцензії, жодним чином не може обґрунтовувати такий тривалий період провадження безліцензійної діяльності (01.07.2019 - 09.12.2019), а навпаки, вказує на інші підстави її відсутності.
Так, позивач сам не заперечує, що не зміг реалізувати своє право на отримання ліцензії у зв`язку з відсутністю акта вводу в експлуатацію об`єкта оптової торгівлі пальним.
З цього приводу суд зазначав, що Закон № 2628-VІІІ, яким внесені зміни в тому числі до Законів № 481, № 222-VIII, прийнятий Верховною Радою України 23 листопада 2018 року, опублікований 12 грудня 2018 року, набрав чинності з 1 січня 2019 року (крім, зокрема, норм підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирали чинності з 1 липня 2019 року).
Таким чином, принаймні з дати опублікування цього Закону, перелік документів, необхідних для отримання ліцензії на здійснення оптової торгівлі пальним, був відомий особам, що проваджують таку діяльність.
Законодавець при запровадженні ліцензування оптової торгівлі пальним дотримався принципів, встановлених Законом № 222-VIII, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття  Закону № 2628-VІІІ.
Факт відсутності у платника податку повного переліку документів, необхідного для отримання ліцензії не є тими обставинами, які б у виключному порядку звільняли позивача від сплати штрафу за допущене порушення, оскільки законодавець встановлює загальнообов`язкові правила поведінки, які не можуть вибірково застосуватись до платників з огляду на стан їх документального забезпечення. Такий підхід порушував би конституційний принцип рівності усіх перед законом.
Суд першої інстанції у повній мірі врахував доводи позивача стосовно відсутності у нього наміру порушувати податкову дисципліну шляхом оплати вартості ліцензій, технічною необхідністю поставки пального, однак знову ж таки зазначає, що держава шляхом надання адекватного часу забезпечила фактичну можливість платнику вчинити дії щодо підготовки необхідного переліку документів. Позивач не надав жодних доказів в підтвердження того, що з моменту законодавчого запровадження 23.11.2018 вимоги щодо надання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації він об`єктивно не мав змоги її виконати до 01.07.2019.
При цьому, суду не доведено й того, що у позивача та його контрагента - ТОВ "Сігнет-Мілк" - не існувало жодної альтернативи порушенню податкового законодавства. Доводи, наведені у позовній заяві, суд вважає у більшій мірі суб`єктивними чинниками, за яких було прийнято рішення про здійснення поставок пального у період з 01.07.2019 по 09.12.2019, аніж обставинами, які унеможлювали інший варіант податкової поведінки позивача.
З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.07.2020 № 0009293205.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.07.2020 № 0009313205, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 200 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Підпунктом 128-1.1 ст.128-1 передбачено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Під час проведення фактичної перевірки встановлено, що ТОВ "Сігнет-Центр" експлуатує 10 резервуарів, що вважаються необладнаними рівнемірами-лічильниками, у зв`язку з ненаданням документів про позитивний результат повірки рівнемірів-лічильників або оцінки відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства.
Позивач, вказує на те, що законодавець передбачає декілька варіантів документів, що обов`язкові для функціонування метрологічного обладнання, а відтак наявний у нього Сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки підтверджує, що рівнеміри-лічильники на акцизному складі ТОВ "Сігнет-Центр" відповідають вимогам законодавства та мають оцінку відповідності.
Колегія суддів не погоджується з аргументами позивача, що Сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, про який йдеться у пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, за змістом якого відповідність рівнемірів-лічильників підтверджується у формі повірки, оцінки відповідності чи калібрування.
Так, судом досліджений Сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки, виданий ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" виробнику - ТОВ Науково-виробниче підприємство "Сенсор" на відповідний тип засобу вимірювання - ПМП-201. З тексту цього документа вбачається, що він виданий відповідно до додатку 2 розділу "Процедури оцінки відповідності. Модуль В (перевірка типу)" до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.1996 № 94.
При цьому орган, який здійснював сертифікацію, зазначив, що цей Сертифікат підтверджує позитивні результати перевірки типу засобів вимірювальної техніки, але не засвідчує відповідності для надання їх на ринку та/або введення в експлуатацію на території України. Підтвердження такої відповідності повинно бути основане на комбінації модулів шляхом застосування однієї з процедур оцінки відповідності типу за модулем, що слідує за модулем В згідно з Технічним регламентом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.1996 №94 затверджено Технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, додатком 3 якого встановлені Процедури оцінки відповідності, що складаються з модуля B (перевірка типу), модуля D (відповідність типу шляхом забезпечення якості виробничого процесу), модуля F (відповідність типу за результатами перевірки засобів вимірювальної техніки), модуля F1 (відповідність за результатами перевірки засобу вимірювальної техніки) та модуля G (відповідність за результатами перевірки кожного окремого засобу вимірювальної техніки).
Отже, оскільки орган з оцінки відповідності, призначений відповідно до закону, безпосередньо вказав про те, що оцінка відповідності цього засобу вимірювальної техніки для введення його в експлуатацію на території України має бути здійснена у комбінації з модулем, що слідує за модулем В, відсутність такого дослідження вказує на те, що Сертифікат перевірки типу засвідчує проходження лише частини процедури оцінки відповідності. Відтак, наявність цього документу у позивача не свідчить про те, що рівнеміри-лічильники, які використовуються ТОВ "Сігнет-Центр",  пройшли усю процедуру оцінки відповідності у передбаченому порядку, а ним, відповідно, дотримано вимоги пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.
Оскільки забезпечення проведення повірки, оцінки відповідності або калібрування засобів вимірювальної техніки є обов`язком позивача, його невиконання має своїм правовим наслідком притягнення Товариства до відповідальності.
З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 24.07.2020 № 0009313205, яким до ТОВ "Сігнет-Центр" застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 200 000,00 грн. є законним.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" та Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі   28 квітня 2021 року.
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Боровицький О. А.