Справа № 752/21672/20                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Валігура Д.М.
Провадження № 33/824/13/2021                                                                          Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
19 травня 2021 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                        Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                            
захисника                                                                                      Іваницької О.П.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Іваницької Ольги Павлівни на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року, якою:
                                                           ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                                                          громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 28 вересня 2020 року о 01 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Бойчука, 45, керував автомобілем «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Тобто, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим порушив ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 420 грн. 40 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Іваницька О.П. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які вказують на керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що судом першої інстанції не досліджені всі обставини справи, не допитані свідки, не надано належної оцінки тим порушенням, які були допущені поліцейськими при оформленні стану алкогольного сп`яніння. Вважає, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яка визначена у ст.266 КУпАП. 
На думку захисника, покази свідків не можуть бути допустимим доказом, оскільки вказані особи у судовому засіданні першої інстанції не допитувалися.
Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП.
Також захисник звертає увагу суду на те, що в направленні на огляд, патрульним поліції зазначено, що ОСОБА_1 було доставлено на огляд, однак в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, отже стан алкогольного сп`яніння також не підтверджений і результатами медичного огляду.
Крім того, зазначає, щодо порушення територіальної підсудності розгляду справи, оскільки даний судовий розгляд повинен розглядатися за місцем вчинення правопорушення або за місцем проживання ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення захисника Іваницької О.П., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з викладених в ній підстав, апеляційний суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 28 вересня 2020 року о 01 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Бойчука, 45, керував автомобілем «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Тобто, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим порушив ч.1 ст.130 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою на те посадовою особою, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейських.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» регламентований порядок проведення огляду на стан сп`яніння. 
Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейських ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, тому доводи про порушення процедури огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані сп`яніння.
Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. 
Доводи апеляційної в частині, що стосується відсутності у водія на момент зупинки транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, ? на переконання суду не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, і порушення таким чином вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, посилання апелянта на неналежність та недопустимість пояснень свідків, як доказу по справі, суд вважає неспроможними, оскільки, по-перше, належним є той доказ, який стосується предмету доказування (пояснення свідків є визначальними фактичними даними, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для справи), по-друге, допустимим є той доказ, який отриманий у передбачений законом спосіб (будь-яких застережень щодо неможливості використання працівниками поліції надрукованих бланків при відібранні пояснень у свідків в справах про адміністративні правопорушення, закон не містить).
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст. ст. 33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Іваницької О.П. без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Іваницької Ольги Павлівни - залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко