ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

                                                  Головуючий суддя у першій інстанції : Щербаков В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року	Львів	Справа № 460/9191/20 пров. № А/857/6690/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Матковської З.М., Улицького В.З.,
за участю секретаря судового засідання:          Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 460/9191/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, – 

ВСТАНОВИВ :
                     11.12.2020р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати з 17.07.2018р. щомісячної грошової допомоги встановленої ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому на 01 січня календарного року.
                    Крім того, позивач просив суд, зобов`язати нарахувати та виплати щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018р. в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку з врахуванням проведених виплат. 
                    Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2020р. зупинено провадження у даній справі № 460/9191/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили судового рішення Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі № 510/1286/16-а.
                    Не погоджуючись із даною ухвалою, апелянт ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
                    Апелянт просить суд, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2020р. скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
                    Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. 
                    Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
                    Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 
                    Підстави для зупинення провадження у справі, як обов`язкові, так і факультативні, визначені     ст.236 КАС України.
                    В п.5 ч.2 ст.236 КАС України видно, що суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
                    При цьому, КАС України не містить визначення «подібні правовідносини».
          Тлумачення цього словосполучення міститься у постановах Верховного Суду від 13.02.2019р. (справа №802/3999/15-а), від 03.07.2019р. (справа №826/27404/15).
          Із змісту вказаних рішень Верховного Суду видно, що подібність правовідносин, зокрема, означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
          Позивач у даній справі оскаржує бездіяльність пенсійного органу щодо не проведення нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40%.
          Разом з тим, предметом спору у справі №510/1286/16-а є визнання протиправними дій пенсійного органу щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця на виконання ст.37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят. Зокрема, предметом розгляду - питання щодо застосування строку звернення до суду у справах про перерахунок пенсії.
          Таким чином, обставини встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справі №510/1286/16-а.
          За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення у справі №510/1286/16-а, оскільки, не містять подібних правовідносин.
          ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
          Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
          Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).
          У Рішенні у справі «Bellet проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
          В ст. 320 КАС України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при зупиненні провадження у справі допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,- 
                                                  ПОСТАНОВИВ :
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
          Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року про зупинення провадження у справі 460/9191/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький  	

          У зв`язку із з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Бруновської Н.В. в період з 05.05.2021р. по 08.05.2021р. включно та у зв`язку із подальшим перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці з 11.05.2021р. по 21.05.2021р. включно, повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 21.05.2021р.