УХВАЛА
 
24 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 202/6424/19
провадження № 51-2340 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2021 року.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд постановлених щодо неї судових рішень у касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу, Суд встановив, що її подано без додержання вимог статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 427 КПК в касаційній скарзі наводиться обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Всупереч цих положень процесуального закону засудженою не наведено достатнього обґрунтування скарги для безумовного скасування судового рішення на підставах, передбачених частиною 1 статті 438 КПК, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. 
Підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК); 
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК);     
3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).
Так, відповідно до пунктів 3 та 4 частини другої статті 427 КПК в касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, також наводиться обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, з посиланням на норми закону, які, на думку засудженої, порушено судом.
Крім того, прохання до суду касаційної інстанції викладено без урахування положень статті 436 КПК з огляду на те, які рішення має право приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу — без задоволення; 
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 
4) змінити судове рішення. 
Вимога до суду касаційної інстанції має відповідати вимогам вказаної статті.
У касаційній скарзі засуджена, крім іншого, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції. 
Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій саме норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені судом, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання вимог статті 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху, надати засудженій строк для усунення недоліків й роз`яснити, що для складання та подання касаційної скарги вона може скористатись правовою допомогою захисника. Право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване статтею 59 Конституції України, пунктом 3 частини 3 статті 42 КПК та пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Крім того, частиною 1 статті 539 КПК встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку (у тому числі і зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим статтею 427 КПК, Суд, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2021 року, залишити без руху.
Встановити, що зазначені в ухвалі недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі, якщо недоліки касаційної скарги не будуть усунені в установлений строк, скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.     
Судді:

 
 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                            ОСОБА_3