ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2021 р.           Справа№ 910/594/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Мартюк  А.І. 

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 28.04.2021 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод"

на рішення          Господарського суду міста Києва
від                               05.10.2020 (повний текст складено - 19.10.2020) 
у справі                    №910/594/20 (суддя - Курдельчук І.Д.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю 
          "Виробниче підприємство "Дебора-Електро"
до          Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про          стягнення 1 202 458, 88 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Дебора-Електро" (надалі - позивач, ТОВ "Виробниче підприємство "Дебора-Електро") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - відповідач, Залізниця) 1 202 458, 88 грн, з яких: 377 362, 26 грн сума основної заборгованості,
467 181, 07 грн пені, 77 328, 91 грн 3% річних, 280 586, 74 грн втрат від інфляції.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням Залізницею умов договорів підряду №ПВРЗ (ВКБ-18.754)ю від 20.11.2018, №ПВРЗ (ВГЕ-18.757)ю від 20.11.2018, №ПВРЗ (ВГЕ-18.812)ю від 18.12.2018, №ПВРЗ (ВГЕ-18.810)ю від 18.12.2018, №ПВРЗ (ВГМ-18.777)ю від 30.11.2018, №ПВРЗ (ВГЕ-18.756)ю від 20.11.2018 щодо проведення розрахунків за виконані позивачем роботи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 у справі №910/594/20 закрито провадження в частині вимог про стягнення 377 362, 26 грн основної заборгованості, у зв`язку із відсутністю предмету спору.
Позов про стягнення 822 927, 72 грн задоволено частково.
Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 467 181, 01 грн пені, 278 417, 90 грн інфляційних втрат, 77 328, 81 грн 3% річних,                 18 036, 88 грн судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки оплату виконаних робіт здійснено з простроченням, а основний борг погашено після звернення до суду першої інстанції, то заявлені вимоги в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтовані та доведені.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" (скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 у справі №910/594/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 246 372, 37 грн пені, 226 391,21 грн інфляційних втрат, 18 036, 88 грн 3% річних та 7 679, 95 грн судового збору. Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11 669, 11 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду в оскаржуваній частині прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій частині ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом незаконно стягнуто з відповідача пеню поза строками позовної давності. Також судом в основу рішення покладено саме розрахунок позивача, однак на думку скаржника в ньому зазначено невірний період.
Крім того, скаржник не погоджується з наведеним та взятим за основу судового рішення розрахунком інфляційних втрат.
Водночас скаржник зазначає, що деякі акти не містять дати складання, а тому відсутні підстави для визнання факту порушення з боку відповідача строків оплати.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 апеляційну скаргу Залізниці передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя-доповідач) - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 у справі №910/594/20 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом уточнення вимог апеляційної скарги та сплати судового збору відповідно до уточнених оспорюваних сум.
22.12.2020 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про уточнення апеляційних вимог, у якій останній на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2020 уточнює вимоги апеляційної скарги, відповідно до яких просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 у справі №910/594/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача                   246 372, 37 грн пені, 226 391, 21 грн інфляційних втрат, 37 233, 14 грн 3% річних, 7 679, 95 грн судового збору та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №910/594/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.02.2021.
15.02.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обгрунтоване неможливістю представника останнього брати участь у судовому засіданні 16.02.2021 у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Також позивач зазначає, що на його адресу скаржником направлено лише заяву про уточнення вимог апеляційної скарги, із якої неможливо встановити підстави незгоди апелянта із оскаржуваним рішенням, а відтак, зазначена обставина перешкоджає підготовці мотивованого відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд справи №910/594/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020. Судове засідання відбудеться 16.03.2021.
15.03.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 відкладено розгляд справи №910/594/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020. Судове засідання відбудеться 06.04.2021.
24.03.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у якому останній просить суд апеляційної інстанції забезпечити проведення судового засідання, яке призначене на 06.04.2021 у режимі відеоконферензв`язку за участі повноважного представника позивача у приміщенні одного із наступних судів: Господарський суд Дніпропетровської області, Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.
Вищевказане клопотання мотивоване зайнятістю представника позивача - адвоката Кеди А.В. у іншому судовому процесі та неможливістю прибуття у призначене судове засідання у справі №910/594/20, у зв`язку з чим позивач має можливість забезпечити представництво інтересів останнього через іншого представника, який перебуває у м. Дніпрі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Дебора-Електро" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - задоволено. Розгляд справи №910/594/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 ухвалено здійснювати у раніше призначені дату та час, а саме: 06.04.2021 о 10 год. 40 хв. Доручено Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 06.04.2021 о 10 год. 40 хв. у справі №910/594/20 в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» в приміщенні вказаного суду за участю уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Дебора-Електро".
Суду апеляційної інстанції із технічних причин не вдалося зв`язатись із Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська для проведення судового засідання 06.04.2021 в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 відкладено розгляд справи №910/594/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020. Судове засідання відбудеться 28.04.2021.
У судове засідання 28.04.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.
Так, представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, а судове рішення в оскаржуваній частині скасувати.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 28.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, з 20.11.2018 по 18.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Дебора-Електро" (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Замовник) укладено договори на виконання ремонтних робіт.
Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Нормами статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Приписами ч. 1 ст. 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Згідно з ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Договір № ПВРЗ (ВКБ-18.754)ю від 20.11.2018 на виконання ремонту колії трансбордерного візка, загальною довжиною 287,68м. за адресою смт. Панютине, вул. Заводська,5; вартість робіт на момент підписання договору становила 2 995 023, 02 грн, у тому числі ПДВ - 499 170, 50 грн та визначається на підставі договірної ціни на ремонт колії трансбордерного візка філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» за адресою смт. Панютине, вул. Заводська,5. та розрахунків до неї, складених у відповідності до вимог ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (додатки № № 2-4), які є невід`ємними частинами Договору; Замовник (Відповідач) здійснює оплату виконаних робіт протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних робіт; Замовник (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки (п.п. 1.1; 3.1; 3.3; 4.2.1; 6.2). 
Даний договір виконавцем виконано, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 17.12.2018 на суму               2 684 135, 38 грн та актом приймання виконаних робіт за березень 2019 року від 25.03.2019 на суму 310 887, 65 грн. 
По акту за грудень 2018 року мала бути здійснена оплата у строк до 03.04.2019, оплату було здійснено Замовником 18.02.2019 на суму 2 684 135, 38 грн, щодо оплати акту за березень 2019 року на суму 310 887, 65 грн, то її мали оплатити до 08.04.2019, однак вказана оплата не здійснена.
Таким чином, по договору №ПВРЗ (ВКБ-18.754)ю непогашена заборгованість становить 310 887, 65 грн.
Договір № ПВРЗ(ВГЕ- 18.757)ю від 20.11.2018 на виконання робіт з модернізації трансформаторної підстанції житлового масиву «Північний»; вартість робіт на момент підписання договору визначена, як тверда договірна ціна за правилами ДСТУ БД.1.1-1:2013 у розмірі 3 518 886, 59 грн, у тому числі ПДВ - 586 481, 10 грн на підставі договірної цини на модернізацію трансформаторної підстанції .житлового масиву «Північний» та розрахунків до неї (додатки № № 2-4), що є невід`ємними частинами Договору; Замовник (Відповідач) здійснює оплату виконаних Робіт протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних робіт, але не раніше реєстрації податкової накладної; Замовник (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки (п.п.1.1; 3.1; 3.3; 4.2.1; 6.2). 
Даний договір виконавцем виконано, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 17.12.2018 на суму              2 887 706, 82 грн (оплата робіт по даному акту до 03.01.2019); актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 28.12.2018 на суму 473 239, 07 грн (оплата робіт по даному акту до 16.01.2019) та актом приймання виконаних робіт за березень 2019 року від 25.03.2019 на суму 157 940, 70 грн (оплата робіт по даному акту до 04.12.2019).
Однак, в порушення умов договору замовником було здійснено оплату 25.02.2019 з простроченням лише за актом від 17.12.2018 на суму                          2 887 706, 82 грн. 
Таким чином, Відповідачем порушено строки оплати вартості проведених Позивачем робіт за даним договором.
Договір №ПВРЗ (ВГЕ-18.812)ю від 18.12.2018 на виконання робіт з улаштування системи опалення (теплові завіси) будівлі старого вагоноремонтного корпусу (2 комплекти обладнання) за адресою: 64660, Харківська область, м. Лозова, смт. Панютине, вул. Заводська,5; вартість робіт на момент підписання договору становила 2 899 997, 41 грн, у тому числі ПДВ - 483 332,90 грн та визначається на підставі договірної ціни улаштування системи опалення (теплові завіси) будівлі старого вагоноремонтного корпусу за адресою: Харківська область, м. Лозова, смт. Панютине, вуз Заводська,5. та розрахунків до неї, складених у відповідності до вимог ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (додатки №№ 2-4), що є невід`ємними частинами Договору; Замовник (Відповідач) здійснює оплату виконаних робіт не пізніше 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних Робіт, але не раніше реєстрації податкової накладної; Замовник (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки (п.п.1.1; 3.1; 3.3; 4.2.1; 6.2).
Даний договір виконавцем виконано, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 28.12.2018 на суму              2 802 667, 55 грн (оплата робіт по даному акту до 30.01.2019) та актом приймання виконаних робіт за березень 2019 року від 25.03.2019 на суму            97 309, 86 грн (оплата робіт по даному акту до 21.04.2018).
По даним актам оплату було здійснено за актом від 28.12.2018 тільки 26.03.2019 на суму 2 802 667, 55 грн. та по акту від 25.03.2018 тільки 04.12.2019 на суму 97 309, 86 грн, тобто по даному договору замовником було порушено строки оплати вартості робіт.
Договір № ПВРЗ (ВГМ- 18.777)ю 30.11.2018 на виконання роботи з капітального ремонту КВР (ремонт підкранових колій мостових кранів) інв. №5920100000031 та капітального ремонту КВЦ роликове відділення (ремонт підкранових колій мостових кранів) інв №592010000006; вартість робіт на момент підписання договору становила 1 195 772, 68 грн, у тому числі ПДВ - 199 295, 35 грн та визначається на підставі договірної ціни на ремонт підкранових колій мостових кранів по вул. Заводська,5 смт. Панютине, м. Лозова, Харківська область, та розрахунків до неї, складених у відповідності до вимог ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (додатки № № 2-4), що є невід`ємними частинами Договору; Замовник (Відповідач) здійснює оплату виконаних Робіт не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних робіт; Замовник (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ. що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки (п.п. 1.1; 3.1; 3.3; 4.2.1; 6.2).
Даний договір виконавцем виконано, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 р. від 17.12.2018 р. на суму               289 731, 67 грн (оплата робіт по даному акту до 17.01.2019); актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 17.12.2018 на суму 839 565, 78 грн (оплата робіт по даному акту до 17.01.2019); актом приймання виконаних робіт за березень 2019 року від 25.03.2019 на суму 44 187, 54 грн (оплата робіт по даному акту до 21.04.2019) та актом приймання виконаних робіт за березень 2019 року від 25.03.2-19 на суму 22 287, 07 грн( оплата робіт по даному акту до 21.04.2019).
Однак, в порушення умов договору замовником було здійснено оплату за актом від 17.12.2018 тільки 01.02.2019 частково на суму 180 019, 80 грн; по акту від 17.12.2018 оплату було здійснено 26.03.2019 та сплату залишку заборгованості за актом від 17.12.2018 вартістю 289 731, 67 грн, було здійснено Замовником також 26.03.2019 загалом на суму 949 277, 65 грн; інші два акти не оплачено.
Таким чином, непогашена заборгованості за даним Договором становить 66 474, 61 грн.
Договір №ПВРЗ(ВГЕ- 18.810)ю від 18.12.2018 на виконання робіт з улаштування системи опалення (теплові завіси) будівлі нового вагоноремонтного корпусу (4 комплекти обладнання ) за адресою: 64660, Харківська область, м. Лозова, емт. Панютине, вул. Заводська,5; вартість робіт на момент підписання договору становила 4 234 992, 16 грн, у тому числі ПДВ - 705 832, 03 грн та визначається на підставі договірної ціни улаштування системи опалення (теплові завіси) будівлі нового вагоноремонтного корпусу за адресою: Харківська область, м. Лозова, емт. Панютине. вул. Заводська,5 та розрахунків до неї, складених у відповідності до вимог ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (додатки № № 2-4), що є невід`ємними частинами Договору; Замовник (Відповідач) здійснює оплату виконаних робіт не пізніше 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних робіт, але не раніше реєстрації податкової накладної; Замовник (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки (п.п. 1.1; 3.1; 3.3; 4.2.1; 6.2).
Даний договір виконавцем виконано, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 28.12.2018 на суму               4 210 927, 57 грн (оплата робіт по даному акту до 30.01.2019) та актом приймання виконаних робіт за березень 2019 року від 25.03.2019 на суму            24 064, 58 грн( оплата робіт по даному акту до 21.04.2019).
Однак, в порушення умов договору оплату було здійснено з затримкою, тобто за актом від 28.12.2018 оплату було здійснено тільки 26.03.2019, а за актом від 25.03.2018 лише 04.12.2019.
Таким чином, по даному договору порушено строки оплати робіт.
Договір №ПВРЗ (ВГЕ- 18.756)ю від 20.11.2018 на виконання капітального ремонту компресорного обладнання з технічним обслуговуванням (компресорна установка 2ВМ10-63/9); вартість робіт на момент підписання договору склала 479 000, 00 грн у тому числі ПДВ - 79 833, 33 грн на підставі розрахункової калькуляції на закупівлю код ДК 021:2015:50530000-9 (Послуги з ремонту та технічного обслуговування техніки - капітальний ремонт компресорного обладнання з технічним обслуговуванням (компресорна установка 2ВМ10-63/9) в Харківській обл.. м. Лозова, смт. Панютине, вул. Заводська, буд.5 (Додаток1), яка є невід`ємною частиною Договору; Замовник (Відповідач) здійснює оплату виконаних Робіт протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних робіт, але не раніше реєстрації податкової накладної; Замовник (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки (п.п. 1.1; 3.1; 3.3; 4.2.1; 6.2).
Даний договір виконавцем виконано, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 17.12.2018 на суму           383 200, 01 грн (оплата робіт по даному акту до 09.01.2019); актом приймання виконаних робіт за грудень 2018 року на суму 71 850, 00 грн (оплата робіт по даному акту до 22.01.2019) та актом приймання виконаних робіт за березень 2019 року на суму 23 949, 99 грн (оплата робіт по даному акту до 15.04.2019).
Однак, в порушення умов договору оплату було здійснено також з затримкою, за актом від 17.12.2018 оплату було здійснено 25.02.2019; за актом від 28.12.2018 здійснено лише 26.03.2019 та за актом від 25.03.2018 була проведена 04.12.2019.
Таким чином, відповідачем по даному договору також було порушено строки щодо оплати вартості проведених робіт.
У зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Дебора-Електро" звернулося до Господарського суду міста Києва про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" основної заборгованості по зазначеним вище договорам у сумі 377 362, 26 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, 02.03.2020 відповідачем здійснено погашення основної заборгованості в повному обсязі.
У зв`язку з тим, що сплата боргу відбулась після відкриття провадження у справі, що підтверджено банківською випискою, місцевим господарським судом правомірно закрито провадження у справі в цій частині за відсутністю предмету спору.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 467 181, 07 грн пені
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому, порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.
Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
З системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).
Разом з тим, згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 6.2 Договорів від 20.11.2018 №ПВРЗ (ВКБ-18.754)ю; від 20.11.2018 №ПВРЗ(ВГЕ- 18.757)ю; від 18.12.2018 №ПВРЗ (ВГЕ-18.812)ю; від 30.11.2018 №ПВРЗ (ВГМ- 18.777)ю; від 18.12.2018 №ПВРЗ(ВГЕ- 18.810)ю; від 20.11.2018 №ПВРЗ (ВГЕ- 18.756)ю, за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки.
Оскільки, судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, а вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, визначено розмір пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, то колегія суддів здійснивши перерахунок нарахованої пені погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення пені в сумі 467 181, 07 грн.
Також, позивачем нараховано 3% річних і втрати від інфляції. 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачена статтею 625 ЦК України сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.
Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (ст. ст. 612, 625 ЦК України).
Колегія суддів здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що вимога позивача про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за перерахунком суду.
Щодо посилань скаржника на те, що стягнуто з відповідача пеню поза строками позовної давності, колегія суддів зазначає наступне. 
Суддя із власної ініціативи не повинен вказувати на закінчення позовної давності, адже згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України застосування позовної давності можливе тільки за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2020 відповідачем через відділ діловодства суду подано Заяву про застосування строків позовної давності, однак судом відхилено вказану Заяву як таку, що подана з порушенням строків подання заяв по суті.
Відповідно до ч. 5 ст. 80 ГПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, оскільки заяву про застосування строків позовної давності судом першої інстанції було відхилено, як таку, що подано після закінчення строку на її подання, то вона не може бути предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п 6.2 договорів за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором Замовник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу) пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки. Тобто на кожен день затримки нараховується пеня. При цьому, скаржником не надано відповідний розрахунок за Договором.
Щодо посилань апелянта на те, що деякі акти не містять дати складання, а тому відсутні підстави для визнання факту порушення з боку відповідача строків оплати колегія суддів зазначає наступне.
Усі господарські операції, відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування (документація). Підставою для бухобліку господарських операцій є первинні документи (ч. 1 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", надалі - Закон №996). Також для контролю і впорядкування обробки даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким документом є акт наданих послуг.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на підставі первинних документів визначаються показники не тільки бухгалтерського, але й податкового обліку. Зокрема, згідно з п. 44.1 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухобліку, фінзвітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачене законодавством.
Скласти первинний документ, яким підтверджується факт господарської операції, можна під час або після її здійснення. Але відобразити в обліку госпоперацію на підставі такого документа можна тільки в тому звітному періоді, у якому така госпоперація фактично відбулася (ч. 5 ст. 9 Закону №996).
Згідно з ч. 5 ст. 9 Закону №996 господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, у якому вони були здійснені. Тобто виходячи з вимог до оформлення первинних документів, визначених Законом №996, дата складання документа є одночасно і датою оформлення акта, і датою приймання-передачі результатів робіт (послуг). 
Згідно з п. 187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання послуг є дата першої з подій. А першою подією може бути:
- або отримання передоплати на розрахунковий рахунок виконавця;
- або оформлення документа, що підтверджує факт постачання послуги.
ДФС роз`яснювала (листи ДФС від 20.05.10 №9598/7/16-1517-08 №5766/5/16-1518), оскільки податкова звітність заснована на даних бухобліку, господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, у якому вони здійснені. Тому якщо фактичне перевезення товару відбулося в одному періоді, а підписання акта виконаних послуг з перевезення товару - в іншому звітному періоді, це є порушенням правил ведення бухгалтерського і, відповідно, податкового обліку. Тобто виходить, що за логікою цього роз`яснення нараховувати податкові зобов`язання і складати ПН потрібно в періоді, коли послуга фактично була надана.
Також, згідно зі ст. 882 ЦК України передача робіт підрядником і приймання їх замовником оформляються актом, підписаним обома сторонами.
Платник ПДВ на дату оформлення акта, який підписаний однією стороною, повинен виписати ПН. Аналогічне роз`яснення було викладене ДФС у «Віснику податкової служби Україні», 2012, №30, с. 39.
Таким чином, навіть у разі відсутності дати на актах виконаних робіт, аналогічна дата ставиться на податкових накладних, а тому посилання скаржника на відсутні підстави для визнання факту порушення з боку відповідача строків оплати не знайшли свого юридичного обґрунтування.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог в оскаржуваній частині, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в цій частині.
Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 у справі №910/594/20 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим судове рішення в оскаржуваній частині має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 у справі №910/594/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 у справі №910/594/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод".
4. Матеріали справи №910/594/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 17.05.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                А.І. Мартюк