ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 квітня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №589/420/21 
Номер провадження 22-ц/816/633/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І., 
сторони справи: 
позивач – Національна академія внутрішніх справ,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2021 року, в складі судді Литвиненко Т.В., ухвалену в  м. Шостка, 

                                                          в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи вимоги тим, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 11.08.2014 року № 128 о/с її з 15 серпня 2014 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. 25.08.2014 між НАВС, комплектуючим підрозділом – ГУМВС України в Сумській області та ОСОБА_1 укладено договір № 14-496 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до вказаного договору відповідач началася за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язалася після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а в разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання – відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Після закінчення навчання відповідача було направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу, однак наказом ГУНП в Сумській області від 08.08.2019 року № 290 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого нею рапорту, за власним бажанням. Тобто в порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнилась зі служби в Національній поліції до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Зазначає, що відповідач добровільно не відшкодувала МВС понесені витрати в зв`язку з її навчанням. Крім того, зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Просив суд стягнути з відповідача на свою користь вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 73635 грн. 66 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 3985 грн. 15 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 2941 грн. 39 коп., а всього 80562 грн. 20 коп. Стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. 
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2021 року відмовлено у відкриття провадження за позовною заявою Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості.
Ухвалюючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, відповідач проходила службу, яка відповідно до норм КАС України вважається публічною службою. За таких обстави, суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, як такий, що пов`язаний з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби та питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з такої служби.  
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що публічно – правовий спір має особливий суб`єктний склад. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно – правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Вказує, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно – правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинство і знаходиться на розгляді відповідного суду. Зазначає, що позов НАВС до ОСОБА_1 про стягнення боргу на підставі договору про підготовку фахівця, із врахуванням трьох відсотків річних від суми заборгованості, впливає на майнові права та інтереси, тому цей спір стосується приватно – правових відносин та не підлягає розгляду в порядку КАС України.
Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. 
Сторони до суду не прибули, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що Наказом національної академії внутрішніх справ від 11.08.2014 № 128 о/с ОСОБА_1 з 15.08.2014 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття освітньо – кваліфікаційного рівні бакалавра за державним замовленням (а.с.4).
25.08.2014 року між Національною академією внутрішніх справ, головного управління МВС України в Сумській області та ОСОБА_1 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. (а.с.10).
05.06.2018 року між Національною академією внутрішніх справ, Головним управлінням національної поліції в Сумській області та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до договору про підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ № 14-496 від 25.08.2014 року, відповідно до якого національна академія внутрішніх справ, що здійснювала навчання та підготовку Особи, як фахівця для потреб міліції, продовжує здійснювати його навчання та підготовку як фахівця для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення. Преамбулу договору та реквізити сторін в частині замовника викладено в редакції відповідно до Преамбули та реквізитів сторін цього додаткового договору. (а.с. 14).  
Наказом Національної академії внутрішніх справ від 06.11.2015 року № 192 о/с відповідача звільнено у запас Збройних Сил з продовженням навчання у Національній академії внутрішніх справ 06.11.2015 року.
Наказом Національної академії внутрішніх справ від 11.11.2015 року № 202 о/с відповідача призначено на посаду курсанта 2-го курсу факультету № 1 навчально – наукового інституту № 1 та присвоєно звання рядового поліції. (а.с.13).
Згідно з наказом Національної академії внутрішніх справ від 21.06.2018 року № 886 «Про завершення навчання здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра (денна форма навчання, державне замовлення) навчально – наукового інституту № 1 відповідачу присуджено ступінь вищої освіти бакалавра за напрямом підготовки «Правознавство», видано документ про вищу освіту та відраховано її з числа здобувачав ступеня вищої освіти бакалавра навчально – наукового інституту № 1 Національної академії внутрішніх справ у зв`язку із завершенням навчання з відповідною освітньо–професійною програмою. Затверджено розмір фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ ОСОБА_1 ( а.с.15).
Наказом Головного управління національної поліції в Сумській області від 23.06.2018 року № 357 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області зі званням лейтенант поліції (а.с.17).
Наказом від 08.08.2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади  слідчого слідчого відділення Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області у званні лейтенант поліції за власним бажанням (а.с. 18). 
З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачу було вручено повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати пов`язані з утриманням в навчальному закладі (а.с. 22).
Згідно з частинами 1,2 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України.
Частиною 5 ст. 18 Закону України «Про міліцію» визначено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Згідно положень ст. 9 Закону України «Про міліцію» на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.
Частиною 7 Закону України «Про міліцію» визначено, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;
Згідно зі ст. 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому служба в органах міліції є публічною службою.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. 
Зі змісту ст. 63 Закону України «Про національну поліцію» вбачається, що з громадянами, які зараховані до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських укладається контракт про проходження служби в поліції.
Згідно з ч. 3 ст. 47 Закону України «Про національну поліцію» призначення на посади курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, здійснюють керівники таких закладів. 
Частинами 2,3 ст. 48 Закону України «Про національну поліцію» накази про зарахування поліцейських курсантами, слухачами денної форми навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, є підставою для звільнення таких осіб зі штатних посад, які вони займають в органах (закладах, установах) поліції. Випускники вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, після закінчення навчання призначаються на посади в органах (закладах, установах) поліції наказами посадових осіб поліції, зазначених у статті 47 цього Закону. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про національну поліцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 59 Закону України «Про національну поліцію» поліцейські, у тому числі слухачі та курсанти вищих навчальних закладів із специфічними умовами, які здійснюють підготовку поліцейських, та які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, на час служби в поліції знімаються з такого обліку і перебувають у кадрах поліції.
Частинами 1,2,6 ст. 59 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
З аналізу вказаних норм права вбачається, що служба в органах поліції є також публічною службою.
Частинами 2, 4, 5 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
З наведених норм убачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, звільнився за власним бажанням, не відпрацювавши три роки, як це було визначено умовами договору від 25 серпня 2014 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України та Додаткового договору № 1 до Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 05.06.2018 року.
Колегія суддів звертає увагу, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби є публічно – правовими спорам, оскільки відшкодування таких витрат безпосередньо пов`язано із відмовою відповідача щодо подальшого проходження публічної служби.
Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.12.2018 року по справі № 804/285/16, відступивши від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що вказаний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ залишити без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2021 року.

Головуючий -                                                                                              С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                          О.Ю. Кононенко

                                                                                                                     В.І. Криворотенко