ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4406/21 Справа № 199/9117/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі
апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Альфа-Банк” 
на ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року про повернення 
позовної заяви Акціонерного товариства “Альфа-Банк” до ОСОБА_1 , третя особа – Державний реєстратор Дніпровської філії комунального підприємства “Агенція адміністративних послуг” Чернецький Михайло Андрійович, про скасування рішення державного реєстратора, припинення та визнання права власності, –

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року АТ “Альфа-Банк” звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , третя особа – Державний реєстратор Дніпровської філії комунального підприємства “Агенція адміністративних послуг” Чернецький Михайло Андрійович, про скасування рішення державного реєстратора, припинення та визнання права власності.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року повернуто позивачу його позовну заяву.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

В апеляційній скарзі АТ “Альфа-Банк”, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було сплачено судовий збір не у повному обсязі.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування рішення державного реєстратора, припинення та визнання права власності.
Ухвалою суду від 12 січня 2021 року позовну заяву було залишено без руху для доплати судового збору за позовну вимогу, щодо припинення права власності в розмірі 2 102 грн., а також 6 319,50 грн. за вимогу про визнання права власності, оскільки, позивачем було сплачено судовий збір тільки за одну немайнову вимогу у розмірі 2 102 грн. 
Позивачу було надано строк для усунення даних недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. 
21.01.2021 року від представника АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач зазначив, що позовні вимоги є похідними, тому складають одну вимогу немайнового характеру, за яку було сплачено судовий збір, відповідно до чинного законодавства.
Оскільки недоліки, зазначені в ухвалі суду, не були усунуті, а саме: не сплачено судовий збір у повному обсязі, ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року було повернуто позивачу його позовну заяву.

Згідно ст. 1 ЗУ “Про судовий збір”, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. 

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ “Про судовий збір”, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 

Відповідно п.10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Встановлено, що позивач у своїй позовній заяві просив:
- скасувати рішення державного реєстратора Дніпровської філії КП “Агенція адміністративних послуг” про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44059370 від 15.11.2018 року;
- припинити права власності за АТ «Альфа-Банк» на квартиру під номером АДРЕСА_1 ;
- визнати права власності за ОСОБА_1 на квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Тобто, позивачем у своєму позові було заявлено три позовні вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. 
Системний аналіз частини першої статті 6 Закону «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. 

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимога щодо скасування рішення державного реєстратора Дніпровської філії КП “Агенція адміністративних послуг” про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44059370 від 15.11.2018 року, яким було внесено запис про реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк» на спірне майно та вимога щодо припинення права власності за АТ «Альфа-Банк» на спірне майно є однією вимогою немайнового характеру, оскільки є похідними.
Відповідно до положень частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір”, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з роз`ясненнями, наданими пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10), пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».
До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки позивач звернувся із позовом саме із застосуванням наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру під номером АДРЕСА_1 є вимогою майнового характеру.
Відповідно п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
Відповідно до положень частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” , ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу необхідно було сплатити судовий збір за дві вимоги: майнового та немайнового характеру.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Альфа-Банк” – задовольнити.

Ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року про повернення позовної заяви – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 13 травня 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко