УХВАЛА

13 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/18417/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В., 

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н"

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Борисенко І.І.)
від 08.10.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Коробенко Г.П., судді - Кравчук Г.А., Козир Т.П.)
від 04.02.2021

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н"
до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сегмент Ойл"
про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021, у задоволенні позову відмовлено.

Cуди дійшли висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, які є підставами для визнання недійним договору поруки №4С15084И/П від 26.10.2016 відповідно до статті 230 Цивільного кодексу України.  

17.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" звернулося з касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Також скаржник подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 

Підставами касаційного оскарження судового рішення ТОВ "Старт-Н" зазначає відсутність висновку Верховного Суду про застосування статті 230 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах та неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції про застосування статті 230 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 308/12128/15-ц.

Вивчивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1,4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 910/18185/19 вказано, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 230 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману, під яким необхідно розуміти умисне введення в оману особу, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману (позивач). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Верховний Суд у справі № 910/18185/19 виклав правовий висновок щодо застосування статті 230 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах. Зокрема, на думку суду касаційної інстанції, встановлені судами фактичні обставини (які є подібними з фактичними обставинами у справі, яка переглядається) не підтверджують, що оспорюваний договір було укладено позивачем шляхом введення його в оману відповідачем згідно зі статтею 230 Цивільного кодексу України.

Такі ж висновки про застосування норми права викладені у постановах Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 910/18604/19, від 26.11.2020 у справі № 910/18618/19, від 01.12.2020 у справі № 910/18423/19, від 02.12.2020 у справі № 910/18056/19, від 09.12.2020 у справі №     910/18310/19,   від 09.12.2020 у справі № 910/18264/19, від 10.12.2020 у справі № 910/18475/19.

Отже, Верховний Суд уже викладав висновки щодо застосування зазначених у касаційній скарзі норм статті 230 Цивільного кодексу України щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору поруки у подібних правовідносинах, а суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі № 910/18417/19 відповідно до цих висновків, підстави для відступлення від зазначених висновків у межах цієї справи відсутні.

Скаржник також зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували правової позиції щодо застосування статті 230 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 308/12128/15-ц, проте, Верховний Суд зазначає, що правовідносини у справі № 308/12128/15-ц не є подібними правовідносинам у справі № 910/18417/19, оскільки не відповідають правовим висновкам щодо критеріїв подібності правовідносин, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7, пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16) та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (ухвала від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19).

Так, у справі №308/12128/15-ц Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що договір купівлі-продажу вчинений внаслідок введення позивача в оману. При цьому судами враховано, що позивач є особою похилого віку, має вади зору, особисто не могла прочитати текст договору і договір нотаріусом не зачитувався, продавати квартиру у неї наміру не було, а кошти за договором не отримувала, тому відповідач під час укладення договору купівлі-продажу, не ознайомивши позивача з його текстом, ввела позивача в оману шляхом замовчування. Встановлені судами обставини дали підстави вважати, що дії відповідача під час укладання спірного кредитного договору суперечили волевиявленню позивача, що свідчить про умисел у таких діях відповідача, спрямовані на введення особи похилого віку в оману.

Тобто, судове рішення у справі №308/12128/15-ц ухвалене за іншого суб`єктивного складу сторін, інших встановлених обставин та доказів по справі, а відтак, такі висновки Верховного Суду у справі №308/12128/15-ц не підлягають застосуванню у цій справі.

Враховуючи викладене, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Старт-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 на підставі пункту 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Верховний Суд не розглядає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись нормами статті 234, пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/18417/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                     І. Кондратова

Судді                                                                                                  О. Кібенко 

                                                                                                       Л. Стратієнко