П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

            15 квітня 2021 року                                                                                                       місто Київ
Єдиний унікальний номер справи  759/12089/20
Номер  провадження № 22-ц/824/5955/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я.В.,  Шахової О.В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О. В., у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди, 
в с т а н о в и в : 
 У липні 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення у рахунок відшкодування шкоди у сумі 7 357 грн. 57 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ТДВ «СК «Віді-Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №CLAU-14688 предметом якого є майнові права страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом  «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 .
 
28 листопада 2019 року по вул. Кільце Дорога у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного транспортного засобу та транспортного засобу «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого, застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес».
 
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.
 
16 грудня 2019 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» виплатило страхувальнику страхову виплату в розмірі 18 233 грн. 57 коп.
 
Пізніше, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою на підставі якої, отримав страхове відшкодування у сумі 10 876 грн.
 
Листами № 15/04/8.10/172-20 від 19 травня 2020 року та № 15/04/8.10/228-20 від 24 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача з проханням сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 7 357 грн. 57 коп., разом з тим, вказані кошти відповідачем у добровільному порядку сплачені не були.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року (а.с. 87-90) позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування», задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» суму страхового відшкодування у розмірі 7 357 грн. 57 коп. та судовий збір по справі у розмірі 2 102 грн.
 
У решті позовних вимог, відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити; стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 2 400 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1 800 грн., та судовий збір. 
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» за полісом обов`язкового старування № АМ1673733, ліміт відповідальності якого за заподіяну шкоду майну становить 100 000 грн.
 
16 грудня 2019 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_3 у сумі 18 233 грн. 57 коп.
 
14 травня 2020 року ПрАТ «СК «Юнівес» виплатило на користь позивача страхове відшкодування у сумі 10 876 грн.
 
Скаржник зазначає, що оскільки ліміт відповідальності за його страховим полісом повністю покриває завдані ним збитки, а також що  ПрАТ «СК «Юнівес» визнано вказане ДТП страховим випадком, у останнього виникло зобов`язання з відшкодування шкоди за даним страховим випадком у повному обсязі.
 
Враховуючи вищенаведене, скаржник вважає, що правові підстави для стягнення з нього на користь позивача страхове відшкодування, відсутні.
 
У апеляційній скарзі скаржником було порушено питання про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанціях. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.
 
23 та 24 березня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли відзиви від позивача з відповідними підтвердженнями про направлення їх всім учасникам справи.
 
З вказаних відзивів вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Позивач зазначає, що діючим законодавством та судовою практикою підтверджено принцип повного відшкодування завданої шкоди , що в свою чергу покладає відповідний обов`язок на заподіювача такої шкоди у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди.
 
На думку позивача, вимога скаржника про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування непокритої суми страхового відшкодування.
 
Колегія суддів не погоджується  з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що 28 листопада 2019 року о 17 год. 40 хв. по вулиці Кільцева дорога у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвела до пошкодження зазначених транспортних засобів (а.с. 20).
 
23 липня 2019 року між ТДВ «СК «Віді-Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU-146688 (а.с. 04-10).
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 23).
 
06 грудня 2019 року ОСОБА_3 . Звернувся до ТДВ «СК «Віді-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із страховим випадком, що стався 28 листопада 2019 року (а.с. 16).
 
Згідно звіту про оцінку КТЗ 01-05/05 від 05 травня 2020 року, вартість відновлювального ремонту «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_1 становить 21 858 грн. 84 коп.; вартість відновлювального ремонту «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та урахуванням ПДВ, становить 14 042 грн 12 коп; та ринкова вартість «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_1 без обліку аварійних пошкоджень становить 258 293 грн. 38 коп. (а.с. 22-38).
 
16 грудня 2019 ТДВ «Віді-Страхування» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 18 233 грн. 57 коп. (а.с. 12-15, 17-19).
 
З виписки за період з 14 травня 2020 року по 14 травня 2020 року вбачається, що ПрАТ «СК «Юнівес» перерахувало ТДВ «СК «Віді-Страхування» страхове відшкодування за шкоду заподіяну ОСОБА_2 без ПДВ у розмірі 10 876 грн. (а.с. 40).
 
Заявою №15/04/8.10/172-20 від 19 травня 2020 року та №15/04/8.10/228-20 від 24 червня 2020 року  ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернулось до ОСОБА_2 з проханням здійснити відшкодування шкоди у розмірі 7 357 грн. 57 коп., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою ПрАТ «СК «Юнівес» (а.с. 41-44, 45-47).
 
Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
 
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
 
Відповідно до статті 3 вказаного Закону, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. 
 
Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
 
Згідно зі статтею 9 вказаного Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
 
Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховою компанією відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
 
Статтею 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
 
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
З вказаного вбачається, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
 
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
 
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).
 
З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2019 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку, а саме дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилась 28 листопада 2019 року та у вчиненні якої було визнано винним ОСОБА_2 , у сумі 18 233 грн. 57 коп. 
 
 На момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» за полісом страхування № АМ 1673733 згідно якого, ліміт відповідальності за заподіяну страхувальником шкоду майну становить 100 000 грн.
 
Разом з тим, ПрАТ «СК «Юнівес» виплатило ТДВ «СК «Віді-Страхування» страхове відшкодування у сумі 10 876 грн. 
 
Доказів того, що ПрАТ «СК «Юнівес» зверталось до ТДВ «СК «Віді-Страхування» з вимогою сплатити позивачу всю суму страхового відшкодування, чи з відповідним позовом до суду до ПрАТ «СК «Юнівес», матеріали справи не містять.
 
З вказаного вбачається, що збитки завдані ОСОБА_2 ОСОБА_4 унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 28 листопада 2019 року, в повній мірі покриваються лімітом відповідальності за заподіяну шкоду майну за полісом обов`язкового страхування № АМ 1673733 у зв`язку з чим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 7 357 грн. 57 коп., що є різницею між фактичним розміром шкоди та виплатою ПрАТ «СК «Юнівес», відсутні.
 
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст.  263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
У апеляційній скарзі скаржником порушено питання про стягнення з позивача на користь скаржника витрат понесених на правничу допомогу.
 
Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
 
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
 За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що по даній справі інтереси ОСОБА_2 у судах першої та апеляційної інстанціях представляв та представляє адвокат Шимко А. О. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги та договору № 88/20 про надання правової допомоги від 07 вересня 2020 року.
 
Згідно квитанцій до прибуткового ордеру № 2 від 07 вересня 2020 року та № 3 від 24 лютого 2021 року, за надання правової допомоги у судах першої та апеляційної інстанціях по даній справі, ОСОБА_2 сплатив на користь адвоката Шимко А. О. кошти у сумі  2 400 грн. та 1 800 грн.
 
Колегія суддів вважає, що вказаними доказами скаржником належним чином підтверджені понесені ним витрати на правничу допомогу у зв`язку чим, наявні підстави для стягнення з позивача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 4 200 грн., а також судового збору у сумі 3 153 грн.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити. 
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.
 
У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди, відмовити.
 
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (код ЄДРПОУ 35429675)  на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 4 200 грн. та судового збору у сумі 3 153 грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           Я.В. Головачов

                       О.В. Шахова