П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
6 травня  2021 року                                                                           місто  Київ
                                                                                                       справа № 369/11345/20
                                                                                  провадження №22-ц/824/5242/2021                                                                                                                  
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони: 
позивач - Акціонерне товариство Комерційний  банк «ПриватБанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши у  порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 
на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області   від 30 грудня  2020 року, ухвалене  у складі судді Ковальчук Л.М.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний  банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2020 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10 серпня 2010 року.
Відповідач  при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає  між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
10 серпня 2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений»
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку.
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн.
Таким чином, банк свої зобов`язання за договором  виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Станом  на 15 липня 2020  року відповідач має заборгованість в сумі 19430 грн.06 коп., з яких: 13807 грн.34 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5622грн.72 коп. заборгованість за простроченими відсотками..
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив  позов задовольнити.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 10 серпня 2010 року у загальному розмірі 13807,34 грн., з яких 13807,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту. В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій  просить скасувати рішення суду першої інстанції  в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
 В апеляційній скарзі посилається на те, що   рішення  в частині відмови  у задоволенні позовних вимог прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, посилається на те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення, чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про згоду відповідача з усіма умовами цього договору. Крім того, апелянт посилається і на те, що суд зробив цілком помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, оскільки  надані позивачем документи, а саме  анкета-заява,  та довідка про умови кредитування  з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», особисто підписана відповідачем,  підтверджують  погоджений між сторонами договору розмір процентів за користування кредитними коштами.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач  ОСОБА_1 не скористалася.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року  відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 березня  2021 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом установлено, що 10 серпня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
З розрахунку заборгованості, доданого банком до позовної заяви, вбачається, що станом на 15 липня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 19430 грн.06 коп., з яких: 13807 грн.34 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5622грн.72 коп. заборгованість за простроченими відсотками..
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  позивачем не доведено, що при укладенні кредитного договору сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Разом з тим суд першої інстанції вважав, що оскільки відповідачем фактично отримані та використані кошти  у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявні підстави для стягнення  суми заборгованості в розмірі 13807 грн.34 коп.
Колегія суддів погоджується з  висновком суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення позову позивача про стягнення з відповідача заборгованості  по відсоткам за користування кредитними коштами, оскільки такий висновок відповідає встановленим судом обставинам та нормам матеріального права.
В частинах 1 та 2  статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частино 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї  із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання  має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до  ч. ч. 1, 2  ст. 1054 ЦК України  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.                                                          
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в  якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У заяві позичальника від  10 серпня 2010  року  процентна ставка  не зазначена.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору , просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками  за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором від 10 серпня 2010 року , посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на Витяг з Тарифів Банку, а також  на довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», що підписана відповідачем 10 серпня 2010 року.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування  та Тарифи Банку розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та  Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не звернув увагу на надану позивачем до позовної заяви довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,що особисто підписана відповідачем, і містить інформацію щодо погодження сторонами договору розміру базової відсоткової ставки на місяць, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки  така довідка  є додатком до договору № SAMDN50ОТС003614799, інформація щодо якого відсутні в анкеті-заяві.
За наведених обставин  висновок суду першої інстанції про  відсутність  правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за користування кредитом у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 10 серпня                 2010  року,  є законним і обґрунтованим. 
При цьому судом першої інстанції вірно застосовано правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 щодо того, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору  щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскільки відповідач, проігнорувавши свій процесуальний обов`язок, не спростував надані позивачем до позовної заяви документи, то у суду відсутні були підстави для відмови у задоволення позовних вимог, також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки  саме  позивач мав довести, що умови договору, на які він посилається,  були узгоджені з відповідачем. Надані позивачем документи цих обставин не підтверджують.
Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем в момент укладення договору 10 серпня 2010 року.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
            Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що  рішення Києво-Святошинського  районного суду Київської області  в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                              
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
 Рішення  Києво-Святошинського районного  суду Київської області від 30 грудня   2020 року  в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                                   А.М. Стрижеус