ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2021 р.           Справа№ 925/1501/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Поляк О.І. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників сторін:
від позивача:           не з`явився            
від відповідача:           не з`явився           
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю «МЮЛЛЕР ОИЛ ГМБХ»
на рішення господарського суду Черкаської області від 03.02.2021 (повний текст підписано 12.02.2021)
у справі №     925/1501/20 (суддя Кучеренко О.І.)
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю «МЮЛЛЕР ОИЛ ГМБХ» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСЬКИЙ ЗАВОД АВТОХІМІЇ» 
про стягнення 502 075,20 грн

                                                   В С Т А Н О В И В :

          Короткий зміст позовних вимог.

          В листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МЮЛЛЕР ОИЛ ГМБХ» (далі по тексту - позивач) звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСЬКИЙ ЗАВОД АВТОХІМІЇ» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 271 392, 00 грн штрафу та 230 683, 20 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням поставки товару за договором від 17.08.2016 № 81 та додатковою угодою від 23.03.2020 № 23-03/20. Матеріально-правовою підставою зазначені статті 193, 216, 217 Господарського кодексу України та статті 525, 526, 530, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України.  

У відзиві на позов відповідач визнав факт прострочення поставки товару, пославшись на неправомірні дії митних органів, що підтверджується рішеннями судів в адміністративній справі № 580/2229/20. Таким чином, відповідач вважає, що прострочення поставки товару відбулось не з його вини, у зв`язку з чим, в задоволенні позову просив відмовити.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 03.02.2021 у справі № 925/1501/20 у задоволенні позову відмовлено. 

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повідомив позивача про отримання рішень Київської митниці Держмитслужби про відмову в митному оформленні товарів, які були оскаржені відповідачем до адміністративного суду і відповідним рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.08.2020, яке набрало законної сили у справі № 580/2229/20, були визнані протиправними та скасовані, зобов`язано Київську митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товару за відповідними митними деклараціями. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про звільнення відповідача від господарсько-правової відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки несвоєчасна поставка товару сталася внаслідок надзвичайних і невідворотних обставин і відповідачем вживалися заходи для недопущення господарського правопорушення.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

          Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що факт настання форс-мажорних обставин не підтверджено уповноваженим органом.

Позиції учасників справи

12.04.2021 відповідачем подано заяву про визнання позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 
            
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2021 справу № 925/1501/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.
                
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду Черкаської області від 03.02.2021 у справі №925/1501/20, розгляд якої призначено на 14.04.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1518/21 від 12.04.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Владимиренко С.В. та Демидової А.М. на лікарняному, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі:        Ходаківська І.П. - головуючий, Пашкіна С.В., Поляк О.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 справу прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

Явка представників сторін

У судове засідання 14.04.2021 представники сторін не з`явилися. 

12.04.2021 від відповідача надійшла заява про здійснення розгляду справи за відсутності його представника, яка судом задоволена.

Поштове відправлення позивачем не отримано та повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». При цьому слід зазначити, що судові ухвали про вчинення процесуальних дій надсилались позивачу на адресу, зазначену в його апеляційній скарзі та адресу його місця реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відомості про наявність у позивача інших засобів зв`язку у суду відсутні. У такому разі повернення поштового відправлення підприємством зв`язку з посиланням на закінчення терміну зберігання є належним повідомленням адресата про місце, дату і час судового розгляду.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12  ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору поставки від 17.08.2016 №81, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЮЛЛЕР ОИЛ ГМБХ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСЬКИЙ ЗАВОД АВТОХІМІЇ» останнє взяло на себе зобов`язання  передати у власність позивача як покупця товар, а покупець - прийняти та оплатити в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 1.2 договору постачання товару здійснюється окремими партіями. Асортимент, кількість і вартість товару (окремої партії товару) сторони визначають в додатках до договору на поставку окремої партії товару.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що передача товару здійснюється на умовах EXW  склад продавця: м.  Черкаси, вул.  Сурікова, 9/7 відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс-2010». Строк поставки  протягом 30 робочих днів від дати укладення додатку до цього договору на поставку відповідної партії товару, якщо інше не буде додатково визначено в самому додатку.

За положеннями п. 9.3 у випадку порушення термінів поставки товару, зазначених у пункті 7.3 цього договору, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла у період, за який сплачується пеня), від вартості непереданої партії товару, за кожний день прострочення платежу.

Пунктами 12.3, 12.4 договору встановлено, що сторона, яка зазнала форс-мажорних обставин, має негайно, але не пізніше 3-х робочих днів після настання таких обставин, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Факт виникнення і припинення форс-мажорних обставин підтверджується відповідним документом, виданим уповноваженим органом.

Сторона, що посилається на форс-мажорні обставини як причину неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, звільняється від відповідальності за таке неналежне виконання тільки в тому випадку, якщо ця сторона вжила всіх необхідних заходів, для того щоб уникнути або усунути негативні наслідки цих обставин.

Результатом виникнення форс-мажорних обставин є продовження строку виконання зобов`язань або строку дії договору на період їх тривалості, якщо сторони не вирішать інакше (пункт 12.5 договору).

Пунктами 11.2, 11.3 договору визначено, що строк дії цього договору встановлений до 31.12.2016, дія цього договору автоматично продовжується на один календарний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про інше.

31.08.2016 між сторонами підписано додаткову угоду № 31-08/16, якою внесено зміни до пунктів 3.2 та 9.3 договору, а саме: у випадку порушення термінів поставки товару, зазначених у пункті 7.2 цього договору, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непереданого товару, за кожний день прострочення поставки», доповнено пункт 9.3 договору підпунктом 9.3.1, а саме: «У випадку порушення строків поставки більш, ніж на 10 календарних днів, продавець зобов`язаний додатково сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непереданого товару та відшкодувати всі збитки покупця, понесені останнім внаслідок невиконання або несвоєчасним виконанням продавцем своїх обов`язків по поставці товару». Решта умов договору залишені без змін.

23.03.2020 сторонами укладено додаткову угоду №23-03/20 до договору, пунктом 1 якої передбачено, що на умовах та в порядку, визначеному договором, сторони погодили до поставки партію товару, а саме: Гальмівну рідину DОТ-4 ТМ «Полюс» 1л. (5000 шт.) на суму 247300,00 грн без ПДВ, Гальмівну рідину DОТ-4 ТМ «VАМР» 1л. (5000 шт.) на суму 353400,00 грн без ПДВ та Гальмівну рідину DОТ-4 ТМ «VАМР» 5л. (1500 шт.) на суму 530100,00 грн без ПДВ. Загальна вартість з ПДВ 1356960,00 грн.

Пунктом 4 додаткової угоди № 23-03/20 передбачено, що строк поставки товару до 02.06.2020.

Матеріалами справи підтверджено, що у передбачений договором у редакції додаткової угоди строк, товар, визначений пунктом 1 додаткової угоди №23-03/20, відповідачем не поставлено. 

Листом від 29.05.2020 № 324 відповідач повідомив позивача, що причиною несвоєчасної поставки товару стало рішення Київської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (флотореагент-оксаль марки Т-66) за митними деклараціями №UА100730/2020/703477 та №UА100730/2020/703478. Відсутність сировини флотореагент-оксаль Т-66 унеможливлює виготовлення товару визначеного пунктом 1 Додаткової угоди.

09.11.2020 позивачем направлено відповідачу вимогу № 52 про сплату штрафних санкцій у розмірі 489 862,56 грн за прострочення поставки замовленого товару, які вимагав сплатити у термін до 5-ти календарних днів з моменту одержання цієї вимоги, у відповідь на яку відповідач листом від 13.11.2020 № 43 заявив позивачу, що його вимога не підлягає задоволенню, оскільки поставка не відбулася не з вини відповідача.

Зазначені обставини і стали підставою для нарахування ТОВ «МЮЛЛЕР ГМБХ» на суму простроченої поставки штрафних санкцій за період з 02.06.2020 по 19.11.2020.

Також судом встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.08.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі №580/2229/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії  задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA 100730/2020/703477, що оформлено карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.05.2020 № UA 100730/2020/00030. Зобов`язано Київську митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товару за митною декларацією № 100730/2020/703477, у митному режимі імпорту. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про відмову в митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA 100730/2020/703478, що оформлено карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.05.2020 № UA 100730/2020/00031. Зобов`язано Київську митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товару за митною декларацією № UA 100730/2020/703478, у митному режимі імпорту.

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 та від 14.12.2020 відмовлено у задоволенні заяв ТОВ  «Черкаський завод авто хімії»  щодо встановлення судового контролю у справі №580/2229/20.

При розгляді зазначеної вище адміністративної справи судами встановлено, що перехід права власності на товар до позивача та перетин митного кордону України передував прийняттю Радою національної безпеки і оборони України рішення №184/2020 від 14.05.2020. Суди зазначили, що у даному випадку мала місце ситуація, коли позивач не був і не міг бути обізнаним про встановлення у майбутньому обмежувальних заходів до визначеного переліку юридичних осіб, зокрема, контрагента. Факт того, що на момент прийняття Радою національної безпеки і оборони України рішення №184/2020 від 14.05.2020, товар позивача перебував на митниці пояснюється необхідністю проходження певної процедури, що регламентується  статтею 356 Митного кодексу України, на що позивач ніяким чином вплинути не міг. Застосування заборони на «торгівельні операції», яка встановлюється рішенням Ради національної безпеки і оборони України № 184/2020 від 14.05.2020, фактично є забороною на операції, які відбудуться в майбутньому, а не на ті, які вже відбулися. Оскільки господарська операція, на момент прийняття обмежувальних заходів, вже була завершеною, застосування таких обмежувальних дій щодо спірного товару є протиправним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1  ст. 662 Цивільного кодексу України  встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ч. 1  ст. 691 Цивільного кодексу України  покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до  статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно зі  ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до  ст. 525 ЦК України  одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не  допускається.

Статтею 611 ЦК України  зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Частиною 1  ст. 549 ЦК України  визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами  ст. 230 ГК України  штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

І цивільним, і господарським законодавством допускається можливість забезпечувати виконання зобов`язань таким способом, як пеня.

Господарський кодекс України  не містить поняття пені. Водночас, згідно з ч. 3  ст. 549 ЦК України  пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим,    господарським законодавством закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4  ст. 231 ГК).

Тлумачення вказаної норми дозволяє констатувати, що на основі норм господарського законодавства пеня може бути застосована для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій.

Як наслідок, враховуючи ч. 2  ст. 9 ЦК України  та ч. 2  ст. 4 ГК України, що передбачають наявність спеціальних норм, регулюючих господарські відносини, Суд вважає, що сторони не позбавлені права у господарському договорі забезпечувати пенею виконання будь-якого зобов`язання.

Крім того, Суд зазначає, що відповідно до ч.3  ст.6 ЦК України  сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Тлумачення положень ч. 3  ст. 549 ЦК України  в аспекті меж свободи договору дає можливість зробити висновок, що сторони у договорі можуть забезпечити за допомогою пені виконання негрошового зобов`язання. У цьому висновку суд звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №  904/3565/18.

Статтею 617 ЦК України  встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Норми статей  614,  617 ЦК України  кореспондуються із нормами  статті 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Пунктами 12.3, 12.4 укладеного між договору поставки встановлено, що сторона, яка зазнала форс-мажорних обставин, має негайно, але не пізніше 3-х робочих днів після настання таких обставин, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Факт виникнення і припинення форс-мажорних обставин підтверджується відповідним документом, виданим уповноваженим органом.

Сторона, що посилається на форс-мажорні обставини як причину неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, звільняється від відповідальності за таке неналежне виконання тільки в тому випадку, якщо ця сторона вжила всіх необхідних заходів, для того щоб уникнути або усунути негативні наслідки цих обставин.

Відповідно до  ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн (ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону).

За приписами ст. 141  вказаного  Закону, торгово-промислова палата України  та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

  Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18.12.2014 № 44(5).

Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України (ТПП України) форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (далі - Регламент) встановлює порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України (п.1.1.).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (п.3.1).

Торгово-промислова палата України, відповідно до  ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, крім засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за: умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України; умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України; умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких  безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України  (п.п. 4.1, 4.2.).

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.  14  1  Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"  в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами (п. 6.1.).

Згідно з п. 6.4. Регламенту, для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюються наступні вимоги:

Суб`єкти господарювання та фізичні особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства) за договірними зобов`язаннями надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені в цій формі заяви (додаток 1 до Регламенту*).

Суб`єкти малого підприємництва для отримання безкоштовно сертифіката про настання форс-мажорних обставин, незалежно від підстави виникнення зобов`язання (договірні зобов`язання, сільгоспвиробники, податкові зобов`язання тощо), разом із заповненою заявою встановленої форми, крім вказаних у ній документів, додатково надають документи, що підтверджують їх статус заявника як суб`єкта малого підприємництва.

Суб`єкти господарювання для отримання сертифіката про настання форс-мажорних обставин за податковими зобов`язаннями надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені в цій формі заяви (додатки 2, 3 до Регламенту).

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) разом із другим екземпляром підписаного сторонами акта виконаних робіт надсилається заявнику за поштовою адресою, зазначеною в заяві, або видається представнику заявника, уповноваженій особі, особисто (за наявності належним чином оформленої довіреності з повноваженнями на отримання сертифіката та підписання акта виконаних робіт) після надходження підтвердження про оплату послуги із засвідчення форс-мажорних обставин і підписання акта наданих послуг.

Тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладений на заявника.

Заявник несе відповідальність за повне та належне оформлення встановленої форми заяви для відповідної категорії заявників, достовірність викладених фактів, наданих документів, доказів, даних, вірність завірених ним копій згідно з чинним законодавством України.

Неналежне та неповне оформлення встановленої форми заяви для відповідної категорії заявників та/або ненадання документів, передбачених у цій заяві, є підставою для залишення заяви без розгляду з повідомленням про це заявника письмово (п. 6.5.).

Заява підлягає розгляду залежно від складності та обсягу документів протягом семи робочих днів із дня звернення суб`єкта господарської діяльності та протягом двадцяти одного робочого дня - з дня звернення фізичної особи (п. 6.7.).

У разі якщо за результатом розгляду заяви і наданих документів вбачається, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відсутні, відсутні підстави/умови для засвідчення, передбачені п. 6.9 Регламенту і т.п., ТПП України / регіональна ТПП надсилає заявникові відповідь про відмову в засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за встановленою формою (п. 6.14.).

Уповноважена особа несе одноособово відповідальність за рішення щодо засвідчення форс-мажорних обставин / відмови у його видачі. Керівник ТПП України, регіональної ТПП, що підписав сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) несе разом з уповноваженою особою відповідальність за дотримання РЕГЛАМЕНТУ і належне оформлення сертифікатів (висновків) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Координацію щодо виконання цього Регламенту в системі ТПП України, ведення Реєстру сертифікатів та Реєстру уповноважених осіб, організація навчання, стажування, підвищення кваліфікації, проведення семінарів для уповноважених осіб із засвідчення форс-мажорних обставин здійснює директор департаменту юридичного забезпечення Торгово-промислової палати України (п.п.    8.1., 8.2.).

З урахуванням зазначеного вище, а також відсутності в матеріалах справи належних доказів засвідчення форс-мажорних обставин торгово-промисловою палатою у встановленому законом порядку, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань внаслідок надзвичайних і невідворотних обставин. 

Водночас колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.ст.  42,  44 ГК України  підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

За змістом цих правових норм у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Згідно з  ст. 193 ГК України    суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.    Вказане кореспондується з нормами  ст. 526 ЦК України.

Укладаючи договір поставки від 17.08.2016 № 81 та додаткові угоди до нього, відповідач добровільно, свідомо, самостійно, за власним волевиявленням погодився щодо прийняття на себе певних обов`язків, що відповідає вимогам чинного законодавства. В той же час, відповідач, як суб`єкт підприємницької діяльності, взяв на себе певні економічні ризики, в тому числі неможливості виконання зобов`язань за договором.

До суду апеляційної інстанції відповідачем було подано заяву про визнання позову у цій справі, в якій відповідач зазначив, що ухвалене судом першої інстанції рішення про відмову у позові є помилковим, а апеляційна скарга позивача обґрунтованою в частині визнання обставин, що перешкоджають виконанню умов договору, лише після отримання відповідного висновку уповноваженого органу (Торгово-промислової палати).

Частиною 2 статті 46 ГПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

За приписами частини шостої статті 46 ГПК України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Частинами 1, 2, 4, 5 статті 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи встановлені обставини справи, які свідчать про несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, перевіривши за інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повноваження представника відповідача Павленко М.В., як підписанта ТОВ «ЧЕРКАСЬКИЙ ЗАВОД АВТОХІМІЇ», колегія суддів вважає, що визнання вказаною особою позову не суперечить інтересам особи, яку він представляє, а відтак, є визнанням факту прострочення виконання зобов`язання, розміру і періоду нарахування штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі пунктів 3.2 та 9.3 договору позивачем нараховано відповідачу 271  391, 00 грн штрафу та 230 683, 20 грн пені за прострочення поставки за період з 02.06.2020 до 19.11.2020, розрахунок яких доданий до позовної заяви, є обґрунтованим. 

Таким чином, оскільки позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій є належним чином доведеними, визнаються відповідачем, відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до  ст. 269 ГПК України       суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1   ст. 275 ГПК України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1       ст. 277 ГПК України       підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Частиною другою цієї статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За результатами апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права (ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України,  Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні") та з порушенням процесуального права (ст.ст. 74, 76 ГПК України), у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 14  ст. 129 ГПК України  якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а прийняте у справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, судові витрати за подання позову, апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.  129, 269, 275, 277,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЮЛЛЕР ОИЛ ГМБХ» задовольнити.

Рішення господарського суду Черкаської області від 03.02.2021 у справі №925/1501/20 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСЬКИЙ ЗАВОД АВТОХІМІЇ» (вул. В.Чорновола, 118, м. Черкаси, 18003, код ЄДРПОУ 36994791) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЮЛЛЕР ОИЛ ГМБХ» (вул. Каховська, 64, м. Київ, 02000, код ЄДРПОУ 40029019) 271  392, 00 грн (двісті сімдесят одна тисяча триста дев`яносто дві гривні нуль копійок) штрафу, 230  683, 20 грн (двісті тридцять тисяч шістсот вісімдесят три гривні двадцять копійок) пені, 7  531, 13 грн (сім тисяч п`ятсот тридцять одна гривня тринадцять копійок) судового збору за подання позовної заяви та 11  296,69 грн (одинадцять тисяч двісті дев`яносто шість гривень шістдесят дев`ять копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Черкаської області. 

Матеріали справи № 925/1501/20 повернути господарському суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 19.04.2021.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                О.І. Поляк