ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2737/20                                                                                       Суддя першої інстанції: Гарань С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 квітня 2021 року                                                                                       м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                         - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Ганечко О.М. та Файдюка В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати відповідь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області від 17 липня 2020 року протиправною;
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області видати належним чином завірену копію дисциплінарної скарги на дії судді Бабич А.М .
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову якою адміністративний позов задовольнити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що відповідач в порушення вимог законів України «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації» відмовив йому в праві на інформацію.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому повідомив про обставини, які передували зверненню до суду із цим позов, а також наголосив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Просив звернути увагу, що відповідачем не порушено прав позивача, оскільки при відмові у задоволенні заяви ОСОБА_1 було обґрунтовано її причини та мотиви, як того вимагає Закон України «Про звернення громадян». Крім того, відповідь надана у строки, передбачені вказаним Законом. 
Відповідно до п.  3 ч.  1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 червня 2020 року позивач звернувся особисто до начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області Леонова А.П. із заявою, в якій просив направити копію скарги на нього та суддю Бабич А.М. від 02 квітня 2020 року, яка зареєстрована за №  283/0/13-2 й додатки до неї, за наявності.
Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області на вказану заяву листом від 17 липня 2020 року №  01-08/Г-47з-52 надано відповідь, якою у задоволенні вимог заявнику відмовлено. В обґрунтування зазначено, що відповідно до розділу IV «Дисциплінарна відповідальність судді» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 02 квітня 2020 року до Вищої ради правосуддя було подано дисциплінарну скаргу на дії судді Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М. Вказаним законом не передбачено обов`язку органу (особи), яка подає скаргу, направляти копію скарги та додані до неї документи третім особам. Звернуто увагу, що скарга на заявника Управлінням не подавалась. Скарга ОСОБА_1 розглянута відповідачем у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за наслідками розгляду заяви надав позивачу відповідь з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян». Крім того, судом першої інстанції зазначено, що з адміністративного позову не вбачається, якими саме діями чи бездіяльністю відповідача порушено права позивача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції залишено поза увагою положення законів України «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації», якими регламентовано право позивача на запитувану інформацію.
Відповідно до ст.  1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (у редакції, чинній на момент звернення позивачем із запитом) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст.  2 вказаного Закону визначено, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у  статті 13  цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до п.  1 ч.  1 ст.  13 вказаного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Згідно з ч.  1 ст.  19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадках, передбачених п.  1 ч.  1 ст.  22 вказаного Закону, а саме: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до  частини другої статті 6  цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені  статтею 21  цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених  частиною п`ятою статті 19  цього Закону.
Відповідно до ч.  1, 2 ст.  107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Дисциплінарна скарга подається у письмовій формі та повинна містити, зокрема, конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до  частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді.
Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя, про що вказано у ч.  1 ст.  108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Повноваження Вищої ради правосуддя щодо забезпечення здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження відносно судді передбачені у п.  3 ч.  1 ст.  3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».
Постановою Правління фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року №  6 затверджено Типове положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх відділення. Вказаним положенням визначено основні завдання та повноваження Управління, до яких серед інших, належать: організація здійснення матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам і членам їх сімей, облік страхувальників, ведення реєстру потерпілих, контроль за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду тощо.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продукт, отриманий або створений суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
Колегія суддів наголошує, що предметом дисциплінарної скарги є конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, а повноваження щодо здійснення дисциплінарного провадження відносно судді належать Вищій раді правосуддя.
Тому, відповідач у спірних правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень - розпорядник запитуваної інформації, а як учасник дисциплінарного провадження (скаржник) відповідно до 1 ст.  107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а його обов`язки щодо направлення копії відповідної скарги регламентуються положеннями Закону України «Про Вищу раду правосуддя», а не положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Колегія суддів наголошує на тому, що з урахуванням положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.  1 ч.  1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Тобто, під поняттям «розпорядник інформації» розуміється не особа, яка має право розпоряджатись інформацією, а особа, під контролем якої знаходиться публічна інформація.
Зазначені висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 30 грудня 2020 року у справі №  240/1422/19.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується змістом наявних у справі письмових доказів (заява від 26 червня 2020 року вх.  №  Г-47 та лист від 17 липня 2020 року №  01-08/Г-47-52), що запитувана дисциплінарна скарга Управлінням подана до Вищої ради правосуддя 02 квітня 2020 року, із запитом позивач звернувся 26 червня 2020 року. 
Отже, станом на момент звернення позивача розпорядником запитуваної інформації виступала саме Вища рада правосуддя.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у контексті спірних правовідносин Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює відносин, які були предметом запиту на інформацію.
Крім того, згідно з правовою позицією, сформованою у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №  813/3059/16,  одержавши запит на інформацію, поданий згідно з Законом України «Про доступ до публічної інформації», який за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян», розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян». При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п`ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до  Закону України «Про звернення громадян».
Матеріали справи свідчать, що відповідач розглянув звернення позивача у порядку та у строки визначені Законом України «Про звернення громадян». 
Суттю порушеного права позивача є незабезпечення йому доступу до інформації. Доводи щодо порушення прав у зв`язку із неповідомлення про розгляд інформаційного запиту у порядку Закону України «Про звернення громадян» в адміністративному позові відсутні.
Натомість надана ОСОБА_1 відповідь (лист від 17 липня 2020 року №  01-08/Г-47з-52) свідчить про відсутність порушення чи обмеження права позивача на інформацію.
Щодо посилань позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне. 
Відповідно до ч.  1 та п.  10 ч.  6 ст.  12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Колегія суддів наголошує, що ця справа не належить до переліку справ, розгляд яких в здійснюється виключно у порядку загального позовного провадження. Отже, у даному випадку є дискреційним повноваження суду визначати порядок провадження, за правилами якого буде розглядатися справа. 
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що характер спірних правовідносин не вимагає участі сторін у судовому засіданні, незважаючи на клопотання позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, а поставленні перед судом питання, є питаннями права, отже розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні від 04 лютого 2021 року, та не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242,  308,  311,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, колегія суддів, -      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                         А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            О.М. Ганечко 

                                                                                                    В.В. Файдюк