ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 р.	Справа № 520/11780/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
представник позивача Головко А.І.
представник відповідача Гаєвська Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.12.20 по справі № 520/11780/2020
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1      
до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                 
про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.08.2020 року №0002673201, податкове повідомлення - рішення від 21.08.2020 року №0002693201, податкове повідомлення- рішення від 21.08.2020 року №0002683201 прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 552000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що встановлені відповідачем порушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувані рішення є протиправними, а тому підлягають скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено в повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про застосування штрафних (фінансових) санкції № 0001533201 від 19.03.2020 року.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про застосування штрафних (фінансових) санкції № 0001523201 від 19.03.2020 року.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що  відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, з 01.07.2019 року роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Відповідач наголошує, що до перевірки не надано документів, на підтвердження того, що витратоміри- лічильники та рівнеміри-лічильники відповідають вимогам законодавства та мають позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства (не проведено повірку ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»).
Відповідач звертає увагу, що надані позивачем документи не спростовують висновки акту перевірки, щодо відсутності позитивного результату повірки, а саме: ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ».
Відповідач вважає, що позивачем на підтвердження існування позитивного результату повірки надано до суду настанова з експлуатації колонки газороздавальної АСТРА2-07 (у додатку № 7 розділ 11 свідоцтво про повірку зазначена дата її проведення - 25.09.2014) та формуляр на паливнороздавальну колонку «Schlumberger/Schwelm» (у розділі 14.4 повірка засобів вимірювальної техніки зазначено дату 17.05.201 Г).
Відповідно до наказу Мінекономрозвитку від 13 жовтня 2016 року № 747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» паливо роздавальні колонки для заправки автомобілів:          світлими нафтопродуктами, мастилами, скрапленим газом міжповірочний інтервал складає 1 рік.
Кпім того, відповідач зазначає, що перевіркою встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 несвоєчасно подано електронні документи, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального (Довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) на акцизному складі пального) за 19.05.2020 (звіт подано 21.05.2020) та 17.07.2020 (звіт подано 19.07.2020), чим порушено пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.
Згідно з п. 128-1. 3 ст. 128-1 ПК України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані, про фактичні залишки пального, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
На думку відповідача, мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, задовольнив позов, не можуть бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності, передбаченої п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відзив, в якому позивач зазначає, що касовий чек від 09.07.2019 № 116739 був помилково надрукований в результаті аварійного відключення електроенергії під час планового ремонту газового обладнання та внаслідок відновлення електроенергії 09.07.2019 о 17:23 автоматично була проведена касова операція 09.07.2019 о 17:25. що підтверджується даними з касового чеку від 09.07.2019 № 116739.
Позивач звертає увагу, що до матеріалів справи відповідачем взагал було додано касовий чек № 141251 від 20.07.2020, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 і було реалізовано 9.25 літрів пального вартістю 99 гривень 90 копійок. Так, згідно до наданого відповідачем касового чеку № 141251 від 20.07.2020 ФОП ОСОБА_2 було правомірно реалізовано 9.25 літрів пального відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 16.07.2019 №20230314201900441 терміном дії з 16.07.2019 до 16.07.2024.
ФОП ОСОБА_1 не було реалізовано зазначених літрів газу. Касовий чек від 09.07.2019 № 116739 був помилково надрукований в результаті аварійного відключення електроенергії під час планового ремонту газового обладнання та внаслідок відновлення електроенергії 09.07.2019 о 17:23 автоматично була проведена касова операція 09.07,2019 о 17:25, що підтверджується даними з касового чеку від 09.07.2019 № 116739.
Позивач вважає, що наведене спростовує наведений в акті перевірки факт реалізації пального без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (реалізація газу у кількості 40 л.) та. як наслідок, порушення ч.20 ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального. А тому, судом першої інстанції вірно зазначено, що податкове повідомлення- рішення від 21.08.2020 року №0002673201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 250000 гривень - є протиправним та підлягає скасуванню.
Позивач наголошує, що контролюючому органу двічі надавалися документи, що залишилися поза увагою, а саме; формуляр АКАГ.407000.005 ФО, відповідно до якого зазначені рівноміри- сигналізаторн ультразвукові УУС-...ТУ У 33.2-32302360-002:2005 з серійними номерами УУС 34933631, 34933632, 349311745, 349311746, 349311747, пройшли перевірку на функціонування та МДП відповідно до вимог ТУ У 33.2-32302360-002:2005 та ДСТУ OLML R 85-1 & 2 :2014 і відповідно визнані придатними для експлуатації, на підставі сертифікату перевірки типу виданого 03.04.2018 та дійсного до 06.03.2027, декларації про відповідність від 03 червня 2019 року, сертифікату експертизи типу від 25.11.2019, декларації про відповідність від 26 листопада 2019 року, дозволу №3649.14.32 від 17 жовтня 2014 року та сертифікату схвалення системи управління якістю виданого 25.05.2018 та дійсного до 25.05.2021.
Позивач звертає увагу, що кожен окремий витратомір - лічильник не потребує обов`язкової повірки або оцінки відповідності, усі надані для перевірки документи та пояснення відповідачем не уваги взято не було.
19.05.2020 позивачем пояснюється відсутністю з`єднання з мережею інтернет 20.05.2020, що підтверджується доповідною запискою від 21.05.2020 від оператора ОСОБА_3 , яка через зазначену несправність не змогла своєчасно подати до ДФС довідку про зведені на добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального. Таким чином, зазначений документ було зареєстровано 21.05.2020 о 00:17 за реєстраційним номером 9112237391.
На думку позивача, судом першої інстанції вірно встановлено безпідставність винесення податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 № 0002693201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 2 000 гривень, оскільки позивачем були здійснені всі заходи, на виконання чинного законодавства України, проте обставини, які не залежали від позивача, зумовили його подати облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального пізніше.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України та з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону №481/95-ВР у сфері обігу пального, посадовими особами ГУ ДПС області 20.07.2020, на підставі наказу від 13.07.2020 № 2183 та направлень на перевірку від 13.07.2020 №№ 488, 489, була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу пального, зняття його залишків, відбору проб і зразків в місці фактичного провадження діяльності у господарському об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідками якої складено акт від 23.07.2020 року № 1055/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 .
Перевіряючими, під час проведення фактичної перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним від 16.07.2019 № 20230314201900441 терміном дії з 16.07.2019 до 16.07.2024.
При опрацюванні документів, які надані до перевірки, та відомостей з аналітичної електронної інформаційної системи органу ДПС, сформованих на підставі копій розрахункових документів, було встановлено факт реалізації роздрібної партії пального 09.07.2019 року, тобто до отримання ліцензії, а саме: скрапленого газу у кількості 40 літрів, вартістю 99 гривен 90 копійок, про що свідчить касовий чек від 09.07.2019 № 116739.
Абзацом 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що у разі здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовують” фінансові санкції у вигляді штрафів розміром 250000 гривень.
Також, ФОП ОСОБА_1 зареєстровано акцизний склад, уніфікований №1001596 за адресою АДРЕСА_1 . 
Як встановлено відповідачем, на вказаному акцизному складі розташовано п`ять резервуарів, на які встановлено рівноміри лічильники: 1) ємність працююча під тиском УРБ, серійний номер 24617 — рівномір-сигналізатор ультразвуковий УУС-01 (ЗРГС, 2 газ), Прилад ПИ-1, серійний № УУС3493 3631; 2) ємність працююча під тискомVР8, серійний номер 24602 - рівномір- сигналізатор ультразвуковий УУС-01 (ЗРГС, 2 газ), Прилад ПИ-1, серійний № УУС3493 3632; 3) резервуар РГС.16.2100.П.П.0-0.00, серійний № 206 - рівномір-сигналізатор ультразвуковий. УУС-01 (ЗРГС, 2 газ), перетворювач П-25, серійний № УУС3493 11745; 4) резервуар РГС.16.2100.П.П.0-0.00, серійний № 209 - рівномір-сигналізатор ультразвуковий УУС-01 (ЗРГС, 2 газ), перетворювач П-25, серійний № УУС3493 11746; 5) резервуар РГС.16.2100.П.П.0-0.00, серійний № 214 - рівномір-сигналізатор ультразвуковий УУС-01 (ЗРГС, 2 газ), перетворювач П-25, серійний № УУС3493 11747, а також дві паливно/газороздавальні колонки, які обладнанні у загальній кількості десятью витратомірами-лічильниками: колонка газороздавальна АСТРА2-07 (08, 09) серійний № 140803 - 2 витратоміра- лічільника № б/н; паливнороздавальна колонка “Schlumberger/Shwelm”, 4/8 - 8 витратомірів-лічильників: № 90994, № 90821, № 90938, № б/н, № 90828, № 90820, № 90939, № 90957.
Відповідачем зазначено, що до перевірки не надано документів, на підтвердження того, що витратоміри- лічильники та рівнеміри-лічильники відповідають вимогам законодавства та мають позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства (не проведено повірку ДП “УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ”).
Так, відповідно до п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей ПК України акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Отже, перевіркою встановлено, що позивачем порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме: відсутність позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, а отже для цілей ПК України акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Відповідальність за вказане порушення передбачена п.1281.1 ст. 128і ПКУ, а саме: необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів- лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра- лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно подано електронні документи, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального (довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) на акцизному складі пального) за 19.05.2020 та 17.07.2020, чим порушено пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.
Відповідно до п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С. Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Згідно з п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
Як зазначалось вище, за результатами перевірки складено акт від 23.07.2020 № 1055/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 , який направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 та отримано останньою 31.07.2020, що підтверджується матеріалами справи (а.с.90).
Отже, на підставі акта перевірки від 23.07.2020 № 1055/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 ГУ ДПС області прийнято податкові повідомлення - рішення:
- від 21.08.2020 № 0002673201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 250 000 гривень (за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії);
- від 21.08.2020 № 0002683201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 300 000 гривень (за необладнання рівномірами-лічильниками 5 резервуарів та витратомірами-лічильниками 10 місць відпуску пального наливом з акцизного складу);
- від 21.08.2020 № 0002693201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 2 000 гривень (за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, за 19.05.2020 та 17.07.2020).
Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отриманні ним 22.08.2020.
Позивач не погодився із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та звернувся до суду із вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем були здійснені всі заходи, на виконання чинного законодавства України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо доводів апеляційної стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 року №0002673201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 250000 гривень (за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії), колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з підпунктом   20.1.10   п.  20.1   ст.  20 ПК України   контролюючий орган має право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Відповідно до п.   75.1   ст.  75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт   75.1.3 пункту   75.1   статті   75 ПК України).
Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон №481/95-ВР)визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Статтею 1 Закону №481 серед іншого надано визначення наступним поняттям:
ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;
оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VІІІ (далі – Закон № 2628-VІІІ) внесені зміни до Закону №481/95-ВР, а саме: частини першу і четверту статті 15 викладено у такій редакції: «Імпорт, експорт алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності без ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії». 
Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року,  крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.
Одночасно Законом №2628-VІІІ доповнено ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів: у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії – 250 000 гривень.
За змістом ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля, зокрема, пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. 
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.
Колегія суддів зауважує, позивач не заперечує, що 09.07.2019 року він не мав ліцензії про роздрібну торгівлю пальним.
Водночас, суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від  2 березня 2015 року № 222-VIII (далі – Закон № 222-VIII).
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону №222-VIII (в редакції з 01 липня 2019 року), ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Частиною 1 ст. 8 Закону №222-VIII (в редакції на 1 липня 2019 року) у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Згідно з абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону №222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
Частиною 2 ст. 20 Закону №222-VIII встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.
Згідно з пп. 27 п. 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 19 червня 2019 року №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 01 липня 2019 року.
Листом ДФС від 30 травня 2019 року за №17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 01 липня 2019 року.
Колегія суддів зазначає, що з 1 липня 2019 року набрали чинності норми Закону №481/95-ВР щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним. З цієї дати роздрібна торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
У разі роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 250 000 гривень.
Зважаючи на положення абз. 4 п. 4 ч. 1ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону №222-VIII при запровадженні ліцензування роздрібної торгівлі паливом, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Закон №2628-VІІІ, яким внесені зміни в тому числі до Законів №481/95-ВР, №222-VIII, прийнятий Верховною Радою України 23 листопада 2018 року, опублікований 12 грудня 2018 року, набрав чинності з 1 січня 2019 року, крім зокрема норм підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирали чинності з 1 липня 2019 року. 
Отже законодавець при запровадженні ліцензування роздрібної торгівлі пальним дотримався принципів, встановлених Законом №222-VIII, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття Закону №2628-VІІІ.
Колегія суддів аналізуючи наведені норми, вважає, що початок видачі ліцензії органом ліцензування та відповідальність за провадження роздрібної торгівлі пальним без ліцензії припадають на один день.
Слід зазначити, що вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону № 481 в частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, лише 19 червня 2019 року постановою №545 (набрала чинності 1 липня 2019 року) пункт 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року № 609 виклав в новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування  - ДФС, територіальні органи ДФС.
Про можливість подати документи для отримання ліцензії з 12 червня 2019 року викладено в листі ДФС від 30 травня 2019 року за №17014/7/99-99-12-01-01-17, при цьому фактично отримати ліцензію для здійснення роздрібної торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набранням чинності норм Закону №2628-VІІІ щодо ліцензування, в тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.
Отже зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшивши суб`єкту господарювання строк для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону №2628 щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання. 
Зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників.
Так, суб`єкт господарювання, який має намір здійснювати оптову торгівлю пальним, з 01.07.2019 повинен отримати в уповноваженого органу виконавчої влади відповідну ліцензію на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. За відсутності ліцензії, суб`єкт господарювання несе відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, у вигляді штрафу - 250000 гривень.
Проте, позивач не заперечує, що 09.07.2019 року він не мав ліцензії про роздрібну торгівлю пальним.
З матеріалів справи вбачається, що касовий чек від 09.07.2019 № 116739 був помилково надрукований в результаті аварійного відключення електроенергії під час планового ремонту газового обладнання та внаслідок відновлення електроенергії 09.07.2019 о 17:23 автоматично була проведена касова операція 09.07.2019 о 17:25. що підтверджується даними з касового чеку від 09.07.2019 № 116739.
По даному факту оператором АЗС ОСОБА_4 було складено пояснювальну записку від 09.07.2019 в якій зазначалося, що в результаті аварійного відключення електроенергії та далі при її відновленні, замість технічного проливу помилково вийшов чек від 09.07.2019 № 116739 на 40 л. газу на суму 500 грн.
Також, по даному факту оператором АЗМ ОСОБА_4 , було складено “Акт об отмене ошибочно проведенной через РРО суммы расчета”, яким було проведено відміну помилково проведеної через РРО суми за чеком від 09.07.2019 № 116739.
Додатково, ФОП ОСОБА_1 , було направлено листа директору ЧФ “СТЦ- Исток” ОСОБА_5 , в якому зазначалася відповідна ситуація з помилково надрукованим чеком та надана відповідь від 10 серпня 2020 року вих. №63 у якій зазначено про можливість помилкового друку чеку у зв`язку з раптовим збоєм електричного живлення та вказано на фізичну неможливість повернення палива в резервуар з друком видаткового фіскального чека.
10.08.2020 року від ПФ "СТЦ-Істок" надана відповідь, з якої вбачається, що фізично неможливо виконати повернення палива в резервуар з другом видаткового фіскального чека, та теоретично не можна виключити можливість виникнення збійних ситуацій в РРО після збою електричного живлення.
Також, дана обставина підтверджується копіями звітних чеків, а саме: Z-звіт №2100 за 09/07/19, Z- звіт №2101 за 10/07/19, Z- звіт №2102 за 11/07/19.
У відповідній графі “залишок, л” в усіх трьох чеках є незмінною кількість газу, а саме 7928,05. У звітному чеку “Z- звіт №2101 за 10/07/19” у графі “відпущено, л” стоїть значення 40.00, що і є результатом технічного проливу, на який помилково вийшов чек від 09.07.2019 № 116739 на 40 л. газу на суму 500 грн.
За загальним визначенням, фіскальний звіт - це документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звіт) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що застосовується для реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, який містить дані про виконані операції з початку робочої зміни касира.
Денний звіт - це документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.
Закон від 20.09.2019 р. №128-ІХ вводить можливість застосування програмних РРО, які передбачають складання саме електронних документів, тому, слід навести ще одне визначення.
Електронний фіскальний звіт – це: 
документ, створений реєстратором розрахункових операцій, який переведено у фіскальний режим роботи, що містить дані фіскального звіту, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;
документ, створений програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані фіскального звіту, зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою.
Відтак, денний Z-звіту №1777 є належним доказом, який спростовує твердження податкового органу.
Проте, при проведені перевірки вказані дані та службові документи, пояснення були проігноровані відповідачем.
Крім того, повторно про вказаний факт позивач зазначав у запереченнях на акт перевірки.
Таким чином, колегія суддів вважає, що наведене спростовує зазначений в акті перевірки факт реалізації пального без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (реалізація газу у кількості 40 л.) та. як наслідок, порушення ч.20 ст. 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального”.  
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що податкове повідомлення-рішення від 21.08.2020 року №0002673201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 250000 гривень - є протиправним, доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно обгрунтованості винесеного податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 № 0002683201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 300 000 гривень (за не обладнання рівномірами-лічильниками 5 резервуарів та витратомірами-лічильниками 10 місць відпуску пального наливом з акцизного складу), колегія суддів зазначає наступне.
Контролюючим органом було встановлено, що рівнеміри-лічильники та витратоміри- лічильники не відповідають вимогам законодавства та не мають позитивного результату повірки, або оцінку відповідності, або калібрування, проведених відповідно до законодавства, чим встановлено порушення абз. 4 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.
Згідно з Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442. роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів (п. 2 Правил № 1442).
Відповідно до п. 3 Правил № 1442. АЗС поділяються на стаціонарні, пересувні та контейнерні.
Стаціонарні АЗС - комплекс споруд для приймання та відпуску нафтопродуктів з наземним або підземним розміщенням резервуарів і з незблокованими з ними паливо-, масло- та газороздавальними колонками.
Так, в акті перевірки контролюючим органом зазначено про те, що дві паливно/газо роздавальні колонки, що оснащенні у загальній кількості десятьма витратомірами- лічильниками та відповідні лічильники не мають позитивних результатів повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведених відповідно до законодавства.
Відповідно до ДСТУ 2681- 94 “Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологія. Терміни та визначення.” колонка паливороздавальна з технічним виробом є засобом вимірювальної техніки.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 до контролюючому органу двічі надавалися документи, що залишилися поза увагою, а саме: формуляр АКАГ.407000.005 ФО, відповідно до якого зазначені рівноміри-сигналізаторн ультразвукові УУС-...ТУ У 33.2-32302360-002:2005 з серійними номерами УУС 34933631, 34933632, 349311745, 349311746, 349311747, пройшли перевірку на функціонування та МДП відповідно до вимог ТУ У 33.2-32302360-002:2005 та ДСТУ OLML R 85-1 & 2 : 2014 і відповідно визнані придатними для експлуатації, на підставі сертифікату перевірки типу виданого 03.04.2018 та дійсного до 06.03.2027, декларації про відповідність від 03 червня 2019 року, сертифікату експертизи типу від 25.11.2019, декларації про відповідність від 26 листопада 2019 року, дозволу №3649.14.32 від 17 жовтня 2014 року та сертифікату схвалення системи управління якістю виданого 25.05.2018 та дійсного до 25.05.2021.
Позивачем, ФОП ОСОБА_1 , надано формуляр паливнороздавальної колонки типу “Schlumberger/Shwelm”, 4/8 - 8, виробництва фірми “Schlumberger”, Німмеччина, №31768, та настанова з експлуатації КГР 310.00.001 НЕ колонки газороздавальної АСТРА-07 (08,09).
Отже, зазначені в акті перевірки колонка паливнораздавальна типу “Schlumberger/Shwelm”, 4/8 - 8 та колонка газороздавальна АСТРА-07 (08,09) за своїми фізичними властивостями та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163 “Про затвердження Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки”, що колонка паливороздавальна - вимірювальна система, призначена для заправки автотранспортних засобів, малих суден та малих літаків. Та відповідно до ДСТУ 2681-94. за наявності оцінки відповідності паливороздавальна колонка виконує функцію витратомірів- лічильників.
Крім того, відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена спільним наказом Мінпалива та енергетики України. Мінекономіки України, Мінтранспорту та зв`язку України, Держкомітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються паливороздавальні колонки та оливороздавальні колонки, що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.
Колегія суддів звертає увагу, що кожен окремий витратомір- лічильник не потребує обов`язкової повірки або оцінки відповідності, усі надані для перевірки документи та пояснення відповідачем не уваги взято не було. 
Також, відповідно до акту перевірки було зазначено непрацюючі витратоміри- лічильники, а саме № 90938 та № 90939. 
З пояснень позивача встановлено, що дані витратоміри-лічильники були опломбовані та взагалі не експлуатуватися, доказів протилежного суду надано не було.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає, що порушення зазначені у акті перевірки щодо необладнання рівномірами-лічильниками 5 резервуарів та витратомірами-лічильниками 10 місць відпуску пального наливом з акцизного складу, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що винесене податкове повідомлення-рішення від 21.08.2020 №0002683201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 300 000 гривень є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 № 0002693201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 2 000 гривень (за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, за 19.05.2020 та 17.07.2020, чим  порушено п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПКУ), колегія суддів зазначає наступне.
З пояснень позивача встановлено, що несвоєчасна подача довідки за 19.05.2020 пояснюється відсутністю з`єднання з мережею інтернет 20.05.2020, що підтверджується доповідною запискою від 21.05.2020 від оператора ОСОБА_3 , яка через зазначену несправність не змогла своєчасно подати до ДФС довідку про зведені на добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального. 
Таким чином, зазначений документ було зареєстровано 21.05.2020 о 00:17 за реєстраційним номером 9112237391.
Несвоєчасна подача довідки за 17.07.2020 позивачем пояснюється відсутністю електроенергії 18.07.2020, що підтверджується доповідною запискою від 19.07.2020 від оператора ОСОБА_6 , яка через зазначену несправність не змогла своєчасно подати до ДФС довідку про зведені на добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального. 
Таким чином, зазначений документ було зареєстровано 19.07.2020 о 11:52 за реєстраційним номером 9171326664.
Позивач зазначив, що вищезазначені службові документи, були надані контролюючому органу під час перевірки та додатками до заперечень, проте, також були проігноровані.
Крім того, з приводу незапланованого відключення мережі Інтернет 20.05.2020 та електроенергії 09.07.2019 та 18.07.2020 позивачем були направлені офіційні звернення до ЧФ “СТЦ- Істок”, AT “Харківобленерго”, та III “Істек” та запропоновано надати відповідні пояснення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності винесення податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 № 0002693201 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 2 000 гривень (за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, за 19.05.2020 та 17.07.2020, чим  порушено п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПКУ), оскільки позивачем були здійснені всі заходи, на виконання чинного законодавства України, проте обставини, які не залежали від позивача, зумовили його подати облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального  пізніше.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі № 520/11780/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 по справі № 520/11780/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  20.05.2021 року