Справа № 456/1240/20                                Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 22-ц/811/174/21                Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:50

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар - Жукровська Х.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року, ухвалене в складі головуючого судді Саса С.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - 

в с т а н о в и л а:

у березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на весь період її навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно до досягнення дочкою двадцяти трьох років за умови продовження навчання. 
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що він є батьком двох дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є повнолітніми та продовжують навчатись. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2019 року по справі № 456/4289/19, стягуються з позивача ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на весь період її навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 04.11.2019 року до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження навчання. 
Також в Стрийському міськрайонному суді Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину. У позивача погіршився стан здоров`я, оскільки він перебуває під постійним спостереженням з діагнозом цукровийдіабет ІІ типу, інсулінозалежний, гіпертонічна хвороба ІІ ст., тобто постійно отримує базове амбулаторне лікування, що потребує певних затрат. Крім того, незважаючи на свій стан здоров`я, позивач зобов`язаний здійснювати догляд за своєю матір`ю похилого віку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом із позивачем за адресою АДРЕСА_1 , і перебуває на його утриманні. При сплаті аліментів на утримання дітей, доходів, які залишаються, не вистачає позивачу для нормального існування та оплати комунальних послуг, а тому просив позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням, таке в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права.
Зокрема вказує на те, що з нього стягуються аліменти на двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на одну доньку Дану в розмірі ј частини всіх видів заробітку, а на другу - Нелю в розмірі 1/6 частини із усіх видів заробітку, що становить більше однієї третини заробітку. 
Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року скасувати та постановити нове, яким його позов задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача ОСОБА_5 адвокат Іванус М.І. направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням за межами України, однак жодних підтверджуючих документів щодо цієї обставини не надав.
Судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є розумність строків розгляду справи судом, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).
З метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності всіх учасників, відтак у клопотанні про відкладення розгляду справи відмовлено.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає. 
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався. 
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено, що позивач є батьком двох дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є повнолітніми та продовжують навчатись.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на весь період її навчання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але неменше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 04.11.2019 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох років за умови продовження навчання.
З матеріалів справи убачається, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задоволено та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до закінчення нею навчального закладу, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.
Постановою Львівського апеляційного суду від 18.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року змінено, а саме виключено з абзацу другого резолютивної частини рішення словосполучення «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». В решті рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року залишено без змін.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач доказів про неможливість сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі не надав, а також не довів, що на час розгляду справи у нього змінилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному рішенням суду розмірі.
Колегія суддів з такими висновками погодитись не може, з огляду на таке.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.
Статтею 199 СК України встановлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (стаття 201 СК України).
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування
Встановивши, що обидві повнолітні доньки позивача продовжують навчатися та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, а позивач, який є працездатною особою, зобов`язаний матеріально їх утримувати, однак залишивши поза увагою, що рішення про стягнення аліментів на дочку Дану, було ухвалено до моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на іншу дочку ОСОБА_3 ), у розмірі 1/6 частки, прийшов до невірного висновку щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів у даній справі, до розміру, який стягнуто на іншу доньку ОСОБА_3 , поставивши, таким чином, їх у нерівне матеріальне становище. Також під час вирішення спору, суд першої інстанції не врахував, що сплата позивачем в раніше визначеному судом розмірі аліментів, може залишити його без достатніх засобів до існування, аліменти на повнолітніх дітей стягуються з батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, і не звернув увагу при цьому також на те, що стан здоров`я платника аліментів погіршився, він проживає з перестарілою матір`ю, яка хоч і отримує пенсію за віком, проте для повного її утримання розміру пенсії не вистачає.
Відтак, на переконання колегії суддів, враховуючи, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів з ј до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але мне менше 5 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як про це просить позивач. 
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.Повний текст даного судового рішення складено 13 травня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,- 
П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року -скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_1 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2019 року з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 13 травня 2021 року до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження нею навчання.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови. 
       Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року. 

Головуюча                                                 Копняк С.М.
Судді: Бойко С.М.
Ніткевич А.В.