ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 червня 2021 року           справа №360/279/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Дядько Г.П., представника відповідача Арнаутової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (повне судове рішення складено 01 березня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/279/21 (суддя в І інстанції Захарова О.В.) за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

                                                     УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» (далі – КП «Лисичанськтепломережа», платник податків) звернулось до суду з позовом до до Головного управління ДПС у Луганській області (далі – ГУ ДПС у Луганській області, податковий орган), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 26.08.2020 № 0007135004 про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 7381,52 грн, застосованого за затримку на 909 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 36 907,60 грн. (далі – Спірне податкове повідомлення-рішення).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.08.2020 отримав Спірне податкове повідомлення-рішення, не погодившись з яким, 08 вересня 2020 року направив на адресу Державної податкової служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення за № 1282. 15 грудня 2020 року позивач отримав відповідь від ДПС України, якою скаргу залишено без задоволення. 
З облікової картки вбачається, що по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № 9080994173 25.02.2015 зараховано надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу/недоїмки з єдиного внеску платіжне доручення від 05.09.2017 № 3/1 у розмірі 38 711,55 грн., при цьому зазначеною сумою в порушення статті 131 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в першу чергу зменшено боргу по пені, нарахованої у минулих роках з 04.12.2013 по 20.12.2018 у розмірі 5,46 грн та за період з 01.10.2013 по 20.01.2018 у розмірі 11 704,61 грн., за період з 02.09.2013 по 20.01.2018 у розмірі 2690,10 грн., тобто за період, що перевищує 1095 днів з дати настання граничного строку сплати податку на прибуток.
Позивач вважав, що оскільки пеня є різновидом фінансової відповідальності, а строки давності для застосування пені ПК України не визначено, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, мають застосовуватись загальні строки давності, визначені статтею 102 ПК України, а саме 1095 днів. З огляду на викладене, позивач вважав Спірне податкове повідомлення-рішення таким, що суперечать діючому законодавству України та підлягає скасуванню.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги зазначено, на виконання вимог пункту 54.1 статті 54 ПК України КП «Лисичанськтепломережа» подано до Лисичанського управління ГУ ДПС у Луганській області податкову декларацію з податку на прибуток а саме: від 25.02.2015 № 9080994173 за 2014 рік. У зв`язку з наявністю у КП «Лисичанськтепломережа» на час сплати ним вказаних сум грошових зобов`язань з плати податку на прибуток податкового боргу, податковий орган сплачені позивачем кошти у відповідності до пункту 87.9 статті 87 ПК України спрямовував в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення та внаслідок цього на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України застосував до платника штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошових зобов`язань. Позивачем проводилася оплата грошових зобов`язань з податку на прибуток у 2017 році, проте грошові кошти, що надходили в оплату поточних податкових зобов`язань, відповідно до вимог п. 87.9 ст. 87 ПК України автоматично зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу минулих податкових (звітних) періодів. Рух грошових коштів по бюджетному рахунку підтверджується даними інтегрованої картки платника податків. 
Аналіз положень пункту 87.9 статті 87 ПК України свідчить про те, що зарахування сплачених платником коштів в рахунок погашення податкового боргу, всупереч напряму сплати, визначеного платником податків, прямо передбачено нормами чинного податкового законодавства України. 
Апелянт наголошує, що сплата підприємством податкового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, тобто з порушенням приписів пункту 87.9 статті 87 ПК України, внаслідок чого податковий орган здійснював зарахування коштів на погашення податкового боргу замість платника податків, не може вважатися належною сплатою податкового зобов`язання та тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 126.1 статті 126 ПК України.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що КП «Лисичанськтепломережа», код за ЄДРПОУ 13401321, зареєстровано як юридичну особу 20 квітня 1992, місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Тепла, будинок 17, перебуває на обліку як платник податків у ДПІ в м. Лисичанську ГУ ДПС у Луганській області (а.с. 51-52).
КП «Лисичанськтепломережа» до ДПІ у м. Лисичанську ГУ Міндоходів у Луганській області подано податкову декларацію від 25 лютого 2015 року № 9080994173 за базовий звітний період рік 2014 рік, в якій самостійно визначено суми грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємства (а.с.43-44).
Посадовою особою ГУ ДПС у Луганській області на підставі підпунктів 19-1.1.1 та 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пунктів 76.1 та 76.3 статті 76 ПК України проведено камеральну перевірку КП «Лисичанськтепломережа» з питань строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства  за податковою декларацією з податку на прибуток підприємства (базовий звітний період рік) від 25 лютого 2015 року № 9080994173 за базовий податковий період 2014 рік, за наслідками проведення якої складено акт від 04.08.2020 № 512/12-32-50-04/13401321 (а.с.32-33).
Дані камеральної перевірки КП «Лисичанськтепломережа» свідчать про несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та авансових внесків з податку на прибуток підприємства у сумі 36 907,58 грн. при затримці понад 909 днів, що є порушенням пункту 57.1 статті 57 ПК України.
На підставі акта від 04.08.2020 № 512/12-32-50-04/13401321 ГУ ДПС у Луганській області винесено Спірнеподаткове повідомлення-рішення, яким за затримку на 909 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 36 907,60 грн. КП «Лисичанськтепломережа» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 7381,52 грн. (а.с.34).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:
- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (підпункт 49.18.1);
- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (підпункт 49.18.2);
- календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (підпункт 49.18.3);
- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (підпункт 49.18.4);
- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб підприємців протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (підпункт 49.18.5).
Статтею 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1).
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до абзацу 2 пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З наявних в матеріалах справи доказів судами встановлено, що позивачем самостійно визначені грошові зобов`язання з податку на прибуток підприємства шляхом подання податкової декларацій за 2014 рік.
З матеріалів справи вбачається, що КП «Лисичанськтепломережа» за платіжними дорученнями  від 05.09.2017 № 3/1 та від 05.09.2017 № 4/1 сплачено грошові зобов`язання, визначені позивачем у податковій декларації по податку на прибуток підприємства за 2014 рік.
За даними витягу з ІКП по податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності (міста або району) (вид бюджету 50) за 2017-2020 роки встановлено, що сплачені 05.09.2017 кошти зараховані контролюючим органом у відповідності з пунктом 87.9 статті 87 ПК України в рахунок погашення податкового боргу минулих років, внаслідок чого узгоджені грошові зобов`язання з податку на прибуток сплачені КП «Лисичанськтепломережа» з порушенням встановлених законодавством строків (а.с.36-39).
Аналіз наведених положень ПК України та встановлені судами обставини свідчать про наявність з боку КП «Лисичанськтепломережа» складу податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання, що відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України є підставою для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу.
Проте, нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не вживалися заходи у судовому порядку зі стягнення боргу, на який нараховані оскаржувані санкції. 
Відтак, відповідачем не здійснено усіх залежних від нього дій для стягнення боргу та вчасного застосування санкцій за прострочення його сплати.
Це означає, що посилання ГУ ДПС у Донецькій області на неможливість застосування санкцій до моменту самостійної сплати боргу позивачем є безпідставними.
Дослідженням розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення від  26 серпня 2020 року № 0007135004 (а.с.33 зв.) встановлено, що ГУ ДПС у Луганській області нараховано КП «Лисичанськтепломережа» 7381,52 грн. штрафних санкцій без дотримання положень пункту 102.1 статті 102 ПК України щодо граничних строків давності (1095 днів), протягом яких податковий орган може визначати суму грошових зобов`язань, а саме: 7381,52 грн. за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань по податковій декларації від 25.02.2015 № 9080994173 (граничний строк подання декларації за 2014 рік 60 днів за звітним роком, тобто не пізніше 03 березня 2015 року).
Враховуючи, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України, відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 826/11626/15, від 05 липня 2019 року у справі № 820/11541/13-а.
У справі, яка розглядається, граничний строк для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток від 25.02.2015 № 9080994173 має обчислюватись з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань (граничний термін сплати 11 березня 2015 року).
Натомість оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем 27.08.2020, тобто після закінчення граничного строку для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за відповідне порушення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що приймаючи спірне рішення про застосування штрафних санкцій відповідачем було порушено строки давності, встановлені статтею 102 ПК України, а тому правомірно скасовано Спірне податкове повідомлення-рішення.
Колегія суддів зазначає, що наведеного вже достатньо для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на склад спірних правовідносин та не оскарження позивачем рішеня місцевого суду, тому іншим висновкам місцевого суду правова оцнка не надається.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційні скарги і залишає судове рішення без змін. 
Керуючись статями 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року в справі № 360/279/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 03 червня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          Е.Г. Казначеєв

                                                                                          Г.М. Міронова