УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/1487/20 Головуючий у 1-й інст. Збаражський  А. М. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

                       головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №276/1487/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Юрцева Василя Степановича
на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М. у смт. Хорошів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина ОСОБА_3 . ОСОБА_2 визнав себе батьком дитини, але сином не опікується та необхідної матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2020 року вирішено стягувати з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання сина -  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат. 

ОСОБА_2 через свого представника адвоката Юрцева Василя Степановича подав на рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу). Зазначає, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває малолітня донька ОСОБА_5 та непрацездатні батьки, відповідач має проблеми зі здоров`ям, проживає зі своєю сім`єю в орендованому житлі та добровільно надає посильну допомогу на утримання сина, а тому аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку є для нього непідйомними та ставлять у скрутне матеріальне становище. Крім того, суд першої інстанції без будь-яких обґрунтованих причин у рішенні зазначив, що відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, хоча представник ОСОБА_2 – ОСОБА_6 у встановлені строки подав відзив на позовну заяву.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи суспільно визнаний обсяг необхідних щомісячних витрат на утримання дитини та з урахуванням відомостей про матеріальний стан відповідача, суд вважав за необхідне встановити щомісячний розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на рівні 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. 

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя  статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією повторного свідоцтва про народження (а.с.7).

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

ОСОБА_2 із 30 вересня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.73). Від шлюбу має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.74). Відповідач разом з сім`єю проживає в гуртожитку № 4 Вінницького національного технічного університету та несе щомісяця витрати на житло у середньому 760 грн. (а.с.84). 

Відповідач не є абсолютно здоровою людиною, що підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами, а саме: консультативним висновком спеціаліста, заключенням лікаря та результатами ультразвукових досліджень (а.с.80-83). Проте, його стан здоров`я не є настільки хворобливим, щоб перешкоджав йому працювати. Доказів того, що відповідач несе витрати на лікування матеріали справи не містять.

Окрім того, відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_3 , що підтверджується квитанціями про переказ коштів на рахунок ОСОБА_8 або позивача (а.с.85-93). Так, ОСОБА_9 перераховано: у серпні 2019 року - 1 610 грн.; у вересні 2019 року - 1 600 грн., у жовтні 2019 року - 1 597 грн.; у листопаді 2019 року - 1 600 грн.; у грудні 2019 року - 1 600 грн.; у березні 2020 року – 1 500 грн.; у лютому 2020 року – 1 600 грн.; у квітні 2020 року - 1 500 грн.; у травні 2020 року – 1 600 грн.; у червні 2020 року – 1 500 грн.; у липні 2020 року – 1 600 грн.; у серпні 2020 року – 1 600 грн.; у вересні 2020 року – 1 600 грн. Також 03 червня 2019 року відповідач придбав для сина телефон вартість 3 999 грн, а 05 липня 2019 року - іграшки на суму 611,95 грн. та 13 серпня 2019 року передав «Новою поштою» іграшки.

Із долученої до апеляційної скарги довідки про доходи, виданої Вінницьким національним аграрним університетом 03 листопада 2020 року, слідує, що ОСОБА_7 має основне місце роботи та йому, зокрема, за період з липня по жовтень 2020 року була нарахована заробітна плата у сумі 38 881,14 грн., що становило середньомісячний дохід за цей період у розмірі 9 720 грн. (а.с.79).

Батько відповідача отримує пенсію за віком (а.с.75). Проте, довідок про розмір пенсії батька та понесення відповідачем витрат на утримання батьків суду не надано, а тому посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що батьки перебувають на утриманні відповідача не підтверджено, а надані відповідачем докази беззаперечно не доводять обставин, на які він посилається.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вище викладене та виходячи з принципів розумності і справедливості, з урахуванням матеріального стану відповідача, а також того, що на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, стан здоров`я платника аліментів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, слід змінити в частині визначення розміру з 1/4 на 1/6 частину. У решті рішення залишається без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув заяву відповідача про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не виніс ухвали з цього приводу не є беззаперечною підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до положень ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Справи про стягнення аліментів є малозначними та за загальним правилом підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, процесуальні права відповідача судом апеляційної скарги поновлені, а недоліки, допущені судом першої інстанції при здійснення судочинства усунуті, оскільки докази, які були приєднані відповідачем до відзиву на позову заяву прийняті судом апеляційної інстанції, як винятковий випадок, та їм надана оцінка колегію суддів, чим мінімізовано наслідки своєчасного направлення представником відповідача до суду відповідних документів, які помилково судом першої інстанції були долучені до матеріалів іншої справи, що підтверджується листом керівника апарату Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області (а.с.36). Завдання цивільного судочинства виконані, спір розглянутий та усім доказам надана належна оцінка.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Юрцева Василя Степановича задовольнити частково.
Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2020 року змінити, зменшивши розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини.
У решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 02 червня 2021 року.