ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6826/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 р. (суддя Семененко М.О.) в адміністративній справі № 280/6826/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області,  про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому    просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6097-50 від 13.02.2020 щодо оплати заборгованості з єдиного внеску, штрафів, пені, та зобов`язати відповідача скасувати існуючу суму нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску в інтегрованій картці позивача, яка станом на 11.09.2020 становить 32410,62 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі також єдиний внесок, ЄСВ) сформована безпідставно, оскільки позивач не має статусу фізичної особи-підприємця. Крім того, контролюючим органом не проводились будь-які перевірки позивача, а позивач не подавав будь-які податкові звіти до контролюючого органу та самостійно не визначав зобов`язання з єдиного внеску. Звертає увагу, що оскаржувана вимога не містить обов`язкової інформації в частині періодів та розрахунку нарахування єдиного внеску. Також посилається на те, що скасування у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) не веде до скасування необґрунтованої суми боргу (недоїмки) в інтегрованій картці платника, у зв`язку з чим, вважає, що наявні підстави для скасування суми недоїмки в інтегрованій картці позивача.  
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 р., ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем.
Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, відмовивши у задоволенні позову.    Скаржник вказує, що згідно реєстраційної та облікової картки платника податків позивач перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 29.05.2003 та має борг зі спати єдиного внеску. Позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок незалежно від здійснення підприємницької діяльності.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Позивач зазначає, що відсутність офіційного підтвердження статусу фізичної особи-підприємця шляхом проходження реєстраційних процедур в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності, про що вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 у справі № 260/81/19. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено  статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано та направлено на податкову адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6097-50 від 13.02.2020, відповідно до якої станом на 31.01.2020 заборгованість порзивача зі сплати єдиного внеску становить 29 293,44 грн.
Вимога сформована на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу щодо заборгованості зі сплати поточних нарахувань єдиного соціального внеску, а саме: зі строком сплати до 09.02.2018 в сумі 8 448,00 грн. (за 2017 рік); зі строком сплати 19.04.2018 в сумі 2 457,18 грн. (І квартал 2018 року); зі строком сплати 19.07.2018 в сумі 2 457,18 грн. (ІІ квартал 2018 року); зі строком сплати 19.10.2018 в сумі 2 457,18 грн. (ІІІ квартал 2018 року); зі строком сплати 21.01.2019 в сумі 2 457,18 грн. (IV квартал 2018 року); зі строком сплати 19.04.2019 в сумі 2 754,18 грн. (І квартал 2019 року); зі строком сплати 19.07.2019 в сумі 2 754,18 грн. (ІІ квартал 2019 року); зі строком сплати 21.10.2019 в сумі 2 754,18 грн. (ІІІ квартал 2019 року); зі строком сплати 20.01.2020 в сумі 2 754,18 грн. (IV квартал 2019 року). Крім того, після формування та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6097-50 від 13.02.2020, за даними інтегрованої картки платника податків позивача контролюючим органом продовжено нарахування єдиного внеску, а саме: зі строком сплати 21.04.2020 в сумі 2 078,12 грн. (січень-лютий 2020 року); зі строком сплати 20.07.2020 в сумі 1 039,06 грн. (червень 2020 року); зі строком сплати 19.10.2020 в сумі 3 117,18 грн. (ІІІ квартал 2020 року). Таким чином, станом на дату подання позову (28.09.2020) обліковується недоїмка в сумі 32 410,62 грн., станом на дату подання відповідачем відзиву на позовну заяву недоїмка становить 35 527,80 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6097-50 від 13.02.2020, а також заперечуючи наявність підстав для нарахування недоїмки в інтегрованій картці платника податків, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірної вимоги.
Згідно пункту 2 розділу VIII     «Прикінцеві положення» Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"     усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру". Відповідно до розділу II процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, тобто до 03.02.2012. Свідоцтво про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
Суд першої інстанції встановив, що інформацію відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація про реєстрацію фізичної особи-підприємця відсутня (електронний ресурс: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному      Законом №755-IV, виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 р. у справі № 260/81/19, сформульовано правовий висновок, відповідно до якого відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" №755-ІУ, виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом (п. 86 постанови).
Відтак, рішення суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління     ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03грудня 2020 р.    в адміністративній справі № 280/6826/20    - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 квітня 2021 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до    пункту 2 частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
       
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий