Єдиний унікальний номер 243/2181/16-ц 
Номер провадження 22-ц/804/1146/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 травня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 243/2181/16-ц
провадження  № 22-ц/804/1146/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого  Хейло Я.В.,
суддів   Мірути О.А., Кішкіної І.В.

при секретарі Цимбал Д.А.

учасники справи:

позивач   Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач   ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Неженцева О.В.), ухваленого в приміщенні суду в місті Слов`янськ Донецької області,  –

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 12 серпня  2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000014091, відповідно до умов якого ОСОБА_2 наданий на умовах повернення, строковості, платності кредит у сумі 19570,00 доларів США зі сплатою 12,9 % річних, строком до 12 серпня 2023 року.
На забезпечення виконання зобов`язань за даним договором 12 серпня 2008 року  між банком і відповідачем  ОСОБА_1 було укладено договір поруки № MRTG-000000014091/Р, за яким відповідач ОСОБА_1 виступила поручителем ОСОБА_2 і взяла на себе зобов`язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому договором.

У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 16.02.2016 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 19095,32 долари США, в тому числі: заборгованість за кредитом – 15792,96 долари США, заборгованість по процентам за користування кредитом – 3302,36 долари США. 

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 19095,32 доларів США та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 6905,50 грн. та витрати, пов`язані із публікацією оголошення про виклик відповідачів у пресі у сумі 420,00 грн. (а.с.39).
                       
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1   на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 р. станом на 16 лютого 2016 року в сумі 19095 доларів США 32 центи, з яких: заборгованість за кредитом – 15792,96 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом – 3302,36 доларів США, що за курсом 23.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2016 року складає 458287,68 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати: судовий збір у сумі гривні 75 копійок та витрати, пов`язані із публікацією оголошення про виклик відповідача у пресі 210 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати: судовий збір у сумі 3452  гривні 75 копійок та витрати, пов`язані із публікацією оголошення про виклик відповідача у пресі 420 гривень 00 копійок.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 1 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2016 року відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 року станом на 16.02.2016 року у розмірі 15609, 32 доларів США, з яких: 14642,07 доларів США заборгованість за кредитом, 967,25 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, що за курсом 23,99 грн відповідно до розпорядження НБУ станом на 16.02.2016 року складає 374467, 59 гривень. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

ОСОБА_1 в обґрунтування своєї позиції посилається на положення статтей 526, 545, 546, 553, 559, 598, 599, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, постанову Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №278/1077/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12-ц.

Враховуючи що останній щомісячний платіж було здійснено позичальником 12.07.2014 року у розмірі 249 доларів США, Банк звернувся до суду 17.03.2016 року, -  Банком було пред`явлено вимогу до скаржника, як поручителя за договором, більш ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання, тому в силу положень статті 559 ЦК України, порука в частині 14 щомісячних платежів за межами цього строку  щодо повернення основної суми кредиту та сплати процентів  на суму 1150,89 доларів США (заборгованість за кредитом) та 2335,11 доларів США (заборгованість по процентам за користування кредитом) припинилась.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тульчевский О.В. в засіданні апеляційного суду доводи апеляційної карги підтримав та просив її задовольнити.

Представник АТ «Альфа-Банк» в судове заcідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась,  про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причину не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

12 серпня 2008 року між УніКредит Банк ТзОВ та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 року, який набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою Банку та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань по цьому договору. (а.с. 6-12)

12 серпня 2008 року між УніКредит Банк ТзОВ та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір поруки № MRTG-000000014091/Р. (а.с. 17-18)

ПАТ «Укрсоцбанк» повністю виконав умови кредитного договору, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 19570,00 доларів США, що підтверджено заявою на видачу готівки від 12.08.2008 р.№ 4107080545 (а.с.19)

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 року вбачається, що станом на 16.02.2016 року позичальник має заборгованість за кредитом у сумі 15792,96 доларів США (а.с.4).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та правильності наданого Банком розрахунку заборгованості. Враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належним чином не виконували зобов`язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки, дійшов висновку про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1   на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 р. станом на 16 лютого 2016 року в сумі 19095 доларів США 32 центи, з яких: заборгованість за кредитом – 15792,96 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом – 3302,36 доларів США, що за курсом 23.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2016 року складає 458287,68 гривень.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції виходячи із наступного. 

Як встановлено судом першої інстанції, 12 серпня 2008 року між УніКредит Банк ТзОВ та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 року, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою Банку та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань по цьому договору. (а.с. 6-12)

12 серпня 2008 року між УніКредит Банк ТзОВ та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір поруки № MRTG-000000014091/Р. (а.с. 17-18)

Банк повністю виконав умови кредитного договору, надав ОСОБА_2 кредит у сумі 19570,00 доларів США, що підтверджено заявою на видачу готівки від 12.08.2008 р.№ 4107080545 (а.с.19).

ЦК України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати саме по собі.

Одним із видів акцесорного зобов`язання є порука.

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

У цьому випадку позов заявлено позивачем до боржника та поручителів, вимоги до вказаних осіб є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителя відповідно до договору поруки збігається з обсягом відповідальності боржника.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України, основним з яких є зазначений у частині першій цієї статті, а саме - у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд.

Крім того, ЦК України передбачає і гарантії для боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу. 

З аналізу вимог частини першої статті 554 ЦК України у поєднанні з вимогами, передбаченими частиною першою статті 542 та статтею 543 ЦК України, вбачається, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. 

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.2 договору поруки № MRTG-000000014091/Р від 12.08.2008 поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за Кредитним договором. (а.с. 18)

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.07.2019 року у справі №278/1077/16-ц за частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18).

У разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту.

Відповідно до пункту 1.1 договору про іпотечний кредит позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 12,9 % річних. 

Відповідно до п.2.5.2 договору про іпотечний кредит повернення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником рівними частинами, протягом строку дії цього договору, згідно графіку погашення кредиту.

Згідно графіку погашення заборгованості чергові платежі здійснюються у строк до 12 числа кожного місяця. (а.с. 13-16)

Представником АТ «Альфа-Банк» Дягтерьовим  Є.В. надано апеляційному суду довідку про погашення кредиту з зазначенням дат та сум погашення за кредитним договором MRTG-000000014091 від 12.08.2008, відповідно до якої останній платіж здійснено 249,00 доларів США здійснено ОСОБА_2 14 липня 2014 року. 

Тобто, відповідачем ОСОБА_2 здійснено останній черговий платіж 14 липня 2014 року  в рахунок періоду до 12.08.2014 року, згідно Графіку погашення кредиту (додаток №1 до договору про іпотечний кредит).

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , що саме з 12.08.2014 року відбулось порушення строків сплати щомісячних платежів, як наслідок прострочено виконання відповідної частини основного зобов`язання.

З 13 серпня 2014 року почав перебіг 6-місячний строк, встановлений частиною 4 статті 559 ЦК України (редакція від 24.07.2014 року), останнім днем якого є 13 лютого 2015 року.

Враховуючи, що 14 та 15 лютого 2015 року є вихідними днями, наступний робочий день за ним 16 лютого 2015 року, який є останнім днем, коли Банк мав право пред`явити вимогу до поручителів. 

В матеріалах справи відсутні відомості щодо пред`явлення ПАТ «Укрсоцбанк» вимоги до поручителя ОСОБА_1 про виконання зобов`язань боржника за основним договором.

Таким чином, 16 лютого 2015 року договір поруки припинив свою дію в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів, починаючи з 16 лютого 2015 року по дату пред`явлення позову до суду, тобто по 16 лютого 2016 року.

Згідно пункту №78 розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 16 лютого 2016 року, заборгованість за кредитним договором складає 15235,20 доларів США.

Отже, солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 15235, 20 доларів США, в межах строку дії поруки.

Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову та розгляду справи в судах) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 4 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша, третя статті 10 ЦПК України у редакції, чинній на час подання позову та розгляду справи в судах; стаття 12 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року).

За приписами статті 57 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову та розгляду справи в судах) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Аналогічні норми містяться у статті 76 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Статтею 212 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову та розгляду справи в судах) установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Такі ж вимоги передбачені у статті 89 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 16 лютого 2016 року за вищезазначеним кредитним договором заборгованість ОСОБА_2   перед банком складає 19095,32 доларів США, з яких 15792,96  доларів США – сума заборгованості за кредитом, 3302,36 доларів США – заборгованість по процентам за користування кредитом, що за курсом 23.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2016 року складає 458287,68 гривень. (а.с. 4)

Враховуючи, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором поруки припинились 16 лютого 2015 року, залишок заборгованості слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 3860,12 доларів США. (19095, 32 доларів США – 15235, 20 доларів США /солідарна заборгованість/ = 3860, 12 доларів США).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції припустився порушень процесуального та матеріального закону, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнувши солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором в межах строку дії договору поруки 15235,20 доларів США, та стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку залишок заборгованості у розмірі 3860,12 доларів США.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 6905 гривень.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» слід стягнути судовий збір у розмірі 4143 гривень, що складає 60% від розміру задоволених позовних вимог; та стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розміру 2762 гривні, що складає 40 % від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь  Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 року у розмірі 15235,20 (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № MRTG-000000014091 від 12.08.2008 року у розмірі 3860,12 (три тисячі вісімсот шістдесят ) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» судовий збір у розмірі 4143 (чотири тисячі сто сорок три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» судовий збір у розмірі 2762 (дві тисячі сімсот шістдесят дві) гривні. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                                                                                    Я.В. Хейло    

Судді                                                                                                                 О.А. Мірута

                                                                                                                           І.В. Кішкіна

Повне судове рішення виготовлено 20 травня 2021 року                                  Я.В. Хейло