ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року	Львів	Справа № 140/10737/20 пров. № А/857/837/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів  Хобор Р.Б., Шевчук С.М.
за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,
представник позивача: не з`явився
представник відповідача: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 140/10737/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
суддя в 1-й інстанції – Ковальчук В.Д.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення - м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,-
                                               
                                                     В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.01.2020 №0001603303, №0001623303.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контролюючим органом безпідставно встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб в сумі 6480,72 грн. та військового збору в сумі 648,07 грн., а тому протиправно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зазначено, що підставою для нарахування податкових зобов`язань є встановлення податковим органом отримання нею додаткового блага у вигляді прощеного боргу Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі – ПАТ «Ідея Банк», АТ «Ідея Банк») за кредитним договором від 18.02.2013 № F69.201.70309/1. Однак, за умовами додаткової угоди № F69.201.70309/1 від 20.03.2015 до цього кредитного договору позивач погасила заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7105,71 грн., а тому банком було прощено (анульовано) їй відсотки у розмірі 10286,66 грн. та неустойку у розмір 26533,03 грн. На підтвердження погашення заборгованості покликається на лист ПАТ «Ідея Банк» від 27.04.2015 №335, відповідно до якого у неї відсутня заборгованість перед банком. А тому не вважає за необхідне розцінювати як прощену заборгованість як отримане додаткове благо. 

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 28 січня 2020 року №0001603303 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 6970,81 грн. (шість тисяч дев`ятсот сімдесят гривень 81 коп.), від 28 січня 2020 року №0001623303 в частині збільшення суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 697,07 грн. (шістсот дев`яносто сім гривень 07 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частинні задоволеного позову та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів громадянка ОСОБА_1 отримала за 1 квартал 2015 року дохід у вигляді додаткового блага в сумі 41914,83 грн. від AT «Ідея Банк» та за 2 квартал 2015 року отримала дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1290,00 грн. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив-Сервіс», а всього на суму 43204,83 грн.. Зазначений дохід фізичною особою ОСОБА_1 в 2015 році не задекларований. Відтак, позивачу підлягає донарахуванню сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6480,72 грн. та військовий збір у сумі 648,07 грн.. 

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДПС у Волинській області з 25.11.2019 по 27.11.2019 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.
За результатами цієї перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 03.12.2019 №6572/03-20-33-02/ НОМЕР_1 , встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС про суми виплачених доходів, громадянка ОСОБА_1 отримала за 1 квартал 2015 року дохід у вигляді додаткового блага в сумі 41 914,83 грн. від АТ «Ідея Банк» та за 2 квартал 2015 року дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1290,00 грн. від ТзОВ «Абразив-Сервіс». З 01.01.2015 пo 31.12.2015 фізичною особою ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді додаткового блага від АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Абразив-Сервіс» в сумі 43204,83 грн..
Фізичною особою ОСОБА_1 дохід, отриманий від АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Абразив-Сервіс» в 2015 році не задекларований.
Згідно висновків акта перевірки від 03.12.2019 №6572/03-20-33-02/ НОМЕР_1 встановлено наступні порушення ОСОБА_1 : пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.179 ПК України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 6480,72 грн.; п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір за 2015 рік в сумі 648,07 грн.; ст.49, п.п.176.1 ст.176 ПК України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.
28.01.2020 Головним управлінням ДПС у Волинській області на підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №0001603303, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 8100,90 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 6480,72 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1620,18 грн. та податкове повідомлення-рішення  №0001623303, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 810,08 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 648,07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 162,01 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, однак рішенням Державної податкової служби України від 30.03.2020 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення від 28.02.2020 №0001603303, №0001623303 такі були залишені без змін, а скарга - без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим Головним управлінням ДПС у Волинській області податковими повідомленнями-рішеннями від 28.02.2020 №0001603303, №0001623303 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено правомірність нарахування грошових зобов`язань в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, а саме в частині нарахування грошових зобов`язань у податковому повідомленні рішенні від 28.01.2020 №0001603303 на загальну суму 6970,81 грн. та у податковому повідомленні-рішенні від 28.01.2020 №0001623303 на загальну суму 697,07 грн., тому в наведеній частині нарахованих грошових зобов`язань оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Пунктом 167.1 статті 167 ПК України визначено, що ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).
Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.
Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.
Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПК України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.
Відповідно до пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Отже, необхідною умовою для нарахування та утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.
Законом України від 09 квітня 2015 року №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» підрозділ 1 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України було доповнено пунктом 8 такого змісту: Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01 січня 2015 року.
Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.
Відтак, для правильного визначення бази оподаткування та, відповідно, сум грошового зобов`язання, що підлягають сплаті позивачем у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага, контролюючий орган повинен був перевірити отриману податкову інформацію та з`ясувати, зокрема, чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, і яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, і яка з неї сума анульованого (прощеного) основного боргу; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США (Євро) суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом НБУ, і який еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США (Євро) суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014, різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.
Також, контролюючий орган повинен був перевірити дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, що дозволить визначити правовий статус прощеної заборгованості та, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу прощено АТ «Ідея Банк» борг по кредитному договору на загальну суму 41 914,83 грн. на підставі укладеної додаткової угоди №F69.201.70309/1 від 20.03.2015 до кредитного договору №F69.201.70309/1 від 18.02.2013р., пунктом 1 якої визначено, що сторони підписанням цієї Додаткової угоди визнають та підтверджують наявність боргу Позичальника за Кредитним договором, станом на дату укладання цієї Додаткової угоди, в сумі 49020,54 грн. (сорок дев`ять тисяч двадцять гривень 54 копійки), який складається: з заборгованості за кредитом, що становить 11 842,84 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сорок дві гривні 84 копійки); з заборгованості за платою (комісією) за обслуговування кредитної заборгованості (кредиту), що становить 358,01грн. (триста п`ятдесят вісім гривень 01 копійка); з заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить 10286,66 грн. (десять тисяч двісті вісімдесят шість гривень 66 копійок); з заборгованості за іншими комісіями (комісійними винагородами), шо становить 0.00 (Нуль гривень 00 копійок); з нарахованої і несплаченої неустойки (пені, штрафи, інші нарахування) за порушення умов Кредитного договору, що становить 26533,03 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять три гривні 03 копійки).
Відповідно до пунктів 2, 2.1 Додаткової угоди сторони домовилися про дострокові припинення Кредитного договору на таких умовах.
Позичальник зобов`язується повернути Банку у строк до 5 (п`ять) банківських днів від дати укладання цієї Додаткової угоди частину отриманого ним у фактичне користування кредиту в сумі 7105,71 грн. (сім тисяч сто п`ять гривень 71 копійка), що складеться з: заборгованості за кредитом, шо становить 7105,71 грн. (сім тисяч сто п`ять гривень 71 копійка); заборгованості за платою (комісією) за обслуговування кредитної заборгованості (кредиту), що становить 0,00 грн. (нуль гривень 00 копійок); заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, що становить 0,00 грн. (нуль гривень 00 копійок); заборгованості зі сплати інших комісій (комісійних винагород), шо становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); нарахованої і несплаченої неустойки (пені, штрафи, інші нарахування) за порушення умов Кредитного договору, що становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок).
Пунктом 2.4 цієї угоди визначено, що за умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобов`язань, визначених п. 2.1,2.3 Додаткової угоди,  Банком здійснюється прощення боргу, в сумі 41914,83 грн. (сорок одна тисяча дев`ятсот чотирнадцять гривень 83 копійки), а саме прощення: заборгованості за кредитом, що становить 4737,13 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять сім гривень 13 копійок);  заборгованості за платою (комісією) за обслуговування кредитної заборгованості (кредиту), що становить 358,01 грн. (триста п`ятдесят вісім гривень 01 копійка); заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, що становить 10286,66 грн. (десять тисяч двісті вісімдесят шість гривень 6б копійок); заборгованості зі сплати інших комісій (комісійних винагород), що становить 0,00 грн. (нуль гривень 00 копійок); нарахованої і несплаченої неустойки (непі, штрафи, інші нарахування) за порушення умов Кредитного договору, що становить 26533,03 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять три гривні 03 копійки). 
Про прощення боргу Банк повідомляє Позичальника письмово.
Відповідно до довідки АТ «Ідея Банк» про відсутність кредитної заборгованості, оформленої листом від 27.04.2015 вих. №335, за кредитним договором №F69.201.70309/1 від 18.02.2013 у позичальника ОСОБА_1 кредитна заборгованість відсутня. Кредитний договір погашений 20.03.2015.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що АТ «Ідея Банк» прощено ОСОБА_1 борг на загальну суму 41914,83 грн., з яких прощено заборгованості за кредитом на суму 4737,13 грн, відтак прощена банком позивачу сума основного боргу по кредиту становить 4737,13 грн, яка є додатковим благом позивача. Шляхом укладення додаткової угоди №F69.201.70309/1 від 20.03.2015 до кредитного договору №F69.201.70309/1 від 18.02.2013 позивача повідомлено про суму прощеного основного боргу по кредиту, яка, в свою чергу, підлягає оподаткуванню.
Відтак, позивачем протягом 2015 року отримано дохід у вигляді додаткового блага в сумі 4737,13 грн від АТ «Ідея Банк» та від ТзОВ «Абразив-Сервіс» в сумі 1290,00 грн., а в загальній сумі 6027,13 грн., яка підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 15%, та з якої нараховується військовий збір за ставкою 1,5%.
Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Таким чином, відповідачем невірно нараховані грошові зобов`язання позивача у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, оскільки розрахунок сум грошових зобов`язань необхідно здійснювати з суми бази оподаткування в розмірі 6027,13 грн. (отримане додаткове благо). Відтак, у податковому повідомленні-рішенні від 28.01.2020 №0001603303 позивачу необхідно збільшити суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 1130,09 грн., де 904,07 грн. (6027,13 х 15%) – податкове зобов`язання (податок на доходи фізичних осіб), 226,02 грн. (904,07 грн. х 25%) - штрафні (фінансові) санкції (штрафи), а у податковому повідомленні-рішенні від 28.01.2020 №0001623303 позивачу слід збільшити суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 113,01 грн., де 90,41 грн. (6027,13 грн. х 1,5%) – податкове зобов`язання (військовий збір), 22,60 грн. (90,41 грн. х 25%) - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
Враховуючи зазначені обставини у справі та законодавчі положення, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів констатує, що позивачем не доведено правомірність нарахування грошових зобов`язань в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, а саме в частині нарахування грошових зобов`язань у податковому повідомленні рішенні від 28.01.2020 №0001603303 на загальну суму 6970,81 грн. (8100,90 грн. – 1130,09 грн.) та у податковому повідомленні-рішенні від 28.01.2020 №0001623303 на загальну суму 697,07 грн. (810,08 грн. – 113,01 грн.), тому в наведеній частині нарахованих грошових зобов`язань оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. 

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи те, що колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч.ст.229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 140/10737/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року