Дата документу 02.06.2021 Справа № 334/7321/20

Запорізький Апеляційний суд 

 
ЄУН 334/7321/20	Головуючий у 1-й інстанції Гнатюк О.М.	
Пр. № 22-ц/807/1395/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, про визнання правочинів недійсними

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 1-5), в якому просив:
- визнати недійсним договір дарування житлового будинку літ. А-2, з гаражем, навіс Б, загальною площею 291,19 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 зі всіма будівлями та господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0778 га, кадастровий номер 2310100000:04:043:0395, укладений 12.04.2019 між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. 12.04.2019 реєстраційний номер 1484;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0778 га, кадастровий номер 2310100000:04:043:0395, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 12.04.2019 між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. 12.04.2019 реєстраційний номер 1485;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0457 га, кадастровий номер 2324586200:02:004:0464, за адресою: Запорізька область, Приазовський район, сільська рада Степанівська Перша, укладений 12.04.2019 між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. 12.04.2019 реєстраційний номер 1486;
- стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
Одночасно з пред`явленням позову позивачем подана до суду заява про забезпечення позову у цій справі (а.в.м.с. 26-29), в якій останній просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 , а саме на:
-  житловий будинок літ. А-2, з гаражем, навіс Б, загальною площею 291,19 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 зі всіма будівлями та господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0778 га, кадастровий номер 2310100000:04:043:0395, заборонивши відчуження та розпорядження будинком;
- земельну ділянку площею 0,0778 га, кадастровий номер 2310100000:04:043:0395, за адресою:  АДРЕСА_1  заборонивши відчуження та розпорядження ділянкою;
- земельну ділянку площею 0,0457 га, кадастровий номер 2324586200:02:004:0464, за адресою: Запорізька область, Приазовський район, сільська рада Степанівська Перша, заборонивши відчуження та розпорядження ділянкою.
В обґрунтування своєї заяви заявник зазначав, що на даний час існує реальна можливість з боку відповідачів відчужити житловий будинок та земельні ділянки, що є об`єктами вищевказаних договорів, на користь третіх осіб.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_6 (а.в.м.с. 30).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року (а.в.м.с. 32) вищезазначену заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у цій справі задоволено у повному обсязі. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідачі ОСОБА_1  та ОСОБА_2  в особі представника ОСОБА_3  у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 33-41) просили винести постанову, якою ухвалу суду першої інстанції у цій справі про забезпечення позову скасувати повністю, а в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову від 14.12.2020 відмовити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 51).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 29 березня 2021 року (а.в.м.с. 67), справу призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 68), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду.
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Ухвалою апеляційного суду (а.в.м.с. 105) розгляд цієї справи призначений в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника відповідачів (а.в.м.с. 98-100).
У судове засідання 02 червня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 76-88) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім відповідача (апелянта) ОСОБА_2 , його представника – адвоката Мороз Я.С. (а.в.м.с.43), остання в режимі відеоконференції також є представником іншого відповідача -  ОСОБА_1  (а.в.м.с. 42), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Навпаки, від третьої особи - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. надійшла заява про розгляд цієї справи без її участі (а.в.м.с. 89).
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371 – 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву третьої особи (нотаріуса) задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю відповідача ОСОБА_2 , його представника – адвоката Мороз Я.С. (а.в.м.с.43), остання в режимі відеоконференції також є представником іншого відповідача - ОСОБА_1 (а.в.м.с. 42),
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції задовольняючи вищезазначену заяву позивача про забезпечення позову у цій справі, керувався ст. ст. 150, 151, 153,157, 260 ЦПК України, та виходив із такого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд першої інстанції вважав, що заява позивача про забезпечення позову у цій справі підлягає задоволенню.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.
Доводи апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_1  та ОСОБА_2  в особі представника ОСОБА_3  не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Достатнім обґрунтуванням наявності підстав для вжиття заходу забезпечення позову позивача у цій справі у вигляді арешту вищезазначених спірних житлового будинку та двох земельних ділянок є: 
-навіть, не оголошення з боку відповідача про продаж цього майна, на відсутності яких відносно земельних ділянок наполягають відповідачі у своїй апеляційній скарзі у цій справі, а наявна інформація лише відносно продажу житлового будинку і те ще від 10.12.2019 року на веб-парталі dom.ria (а.в.м.с. 16), 
-а просто наявність реальної можливості у відповідача ОСОБА_1 , як власника останніх (а.в.мс. 12-15, 20-22), провести їх відчуження на користь третіх осіб без згоди позивача до розгляду цієї справи по суті судом, що може істотно утруднити чи унеможливити виконання лише можливого рішення суду про задоволення позову позивача у цій справі.
Оскільки, на стадії вирішення питання про забезпечення позову суд першої інстанції не має права надавати оцінки позовним вимогам позивача по суті, перевіряти їх доведеність.
Апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів, які були наявні у матеріалах цієї справи та були предметом дослідження суду першої інстанції у цій справі під час постановлення цієї оскаржуваної ухвали (тобто станом на 14 грудня 2020 року).
Суд першої інстанції правильно у цій справі на час вирішення процесуального питання лише з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання лише можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясував обсяг позовних вимог, дані про осіб відповідачів, а також відповідність та співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати сторона позивача, яка звернулась з такою заявою, вищезазначеним позовним вимогам позивача у цій справі.
У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вищевикладених обставинах, судом першої інстанції було правильно встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні можливого судового рішення, тому, застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на вищезазначений житловий будинок та земельні ділянки, які є предметом спору у цій справі, лише на час розгляду цієї справи судом, є необхідним та співмірним із вищезазначеними позовними вимогами позивача у цій справі, не може порушувати і не порушує права відповідачів.
Належні, допустимі докази протилежного у виділених матеріалах цієї справи відсутні та стороною апелянтів апеляційному суду не надані.
Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 .
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Зустрічне забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Тому, відсутність такового в оскаржуваній правильній по суті ухвалі суду першої інстанції у цій справі не може бути підставою для скасування останньої апеляційним судом за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги сторони відповідачів. 
Також, описки суду першої інстанції в ухвалі, що є предметом апеляційного перегляду у цій справі, в частині адреси однієї із земельних ділянок тощо, не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги сторони відповідачів, а можуть бути виправлені у подальшому судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України. 
Додаткові усні доводи сторони апелянтів у судовому засіданні в апеляційному суді, які не були доводами вищезазначеної письмової апеляційної скарги останніх у цій справі, не могли бути і не є предметом апеляційного розгляду у цій справі.
Оскільки, в силу вимог ст. 364 ч. 1 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її лише протягом строку на апеляційне оскарження і в порядок, передбачений ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.
Крім того, встановлено, що стороною відповідачів при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (а.в.м.с. 45, 63).
Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачам у задоволенні їх вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 04.06.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.