Номер провадження: 22-ц/813/2862/21 
Номер справи місцевого суду: 502/1977/19
Головуючий у першій інстанції Балан М. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 03 грудня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Позивач ТОВ «Акмангіт» звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.
В обґрунтування викладених позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Акмангіт» на праві власності належить комплекс нежитлових будівель та споруд – база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, сільська рада Приморська, узбережжя Чорного моря. Рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №400-V-XIII від 12.12.2008 року товариству з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1380 кв.м в довгострокову оренду строком на 49 років із земель рекреаційного призначення на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області для розміщення, експлуатація та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №299-VI-XV від 18.10.2012 року ТОВ «Акмангіт» було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років для розміщення туристичного готельного комплексу площею 0,9203 га. Рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №312-VII-XXIV від 26.01.2018 року ТОВ «Акмангіт» було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,9203 га в довгострокову оренду строком на 49 років для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення: для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою Одеська область, Кілійський район, с. Приморське.
Крім того, 01.01.2018 року між Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області та ТОВ «Акмангіт» було укладено попередній договір резервування земельної ділянки №05. Даний договір було укладено до 31.12.2020 року на період здійснення позивачем землевпорядних робіт та отримання правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. В свою чергу, 06.03.2018 року Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області було прийнято рішення №330-VII-XXV «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території с. Приморське Кілійського району Одеської області».
Рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №498-VII-XXXV від 06.02.2019 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території с. Приморське Кілійського району Одеської області та передано у власність земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 11.02.2019 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5122383000:02:001:1667), а 14.03.2019 року – за ОСОБА_1 (кадастровий номер 5122383000:02:001:1684), для індивідуального дачного будівництва, яка розташована на території с. Приморське Кілійського району Одеської області. Вищезгадані земельні ділянки, щодо яких третіми особами було оформлено право власності за територіальними межами збігаються із земельною ділянкою, яка надана ТОВ “Акмангіт” Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області у користування, яка розташована на території с. Приморське Кілійського району Одеської області.
Отже, позивач вважає, що сільською радою при ухваленні рішення №498-VІІ –ХХХV від 06.02.2019 року було порушено Законодавство України, право позивача на законне, обґрунтоване вирішення питання щодо затвердження її проекту землеустрою, крім того, визнання осіб, які отримали право на спірну земельну ділянку відбулося з порушенням встановленого законом порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 03 грудня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування – залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

24 грудня 2020 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» було подано апеляційну скаргу на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 03 грудня 2020 року, відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення судом було допущено порушення норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин справи, що в подальшому призвело до постановлення незаконного рішення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не був власником або користувачем земельної ділянки площею 0,9203 га і надані йому дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки не гарантували ТОВ «Акмангіт» набуття права власності чи користування на земельну ділянку у майбутньому.
Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного суду, висловленій, зокрема в постанові від 04.12.2018 року по справі №910/18560/16 зазначено щодо автоматичного переходу права власності на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди.
Тому, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на земельну ділянку площею 0,9203 га, на якій розташоване належне йому нерухоме майно і частина якої оскаржуваним рішенням відповідача було передано у власність третім особам, не відповідає встановленим обставинам, а також ст. 120 ЗК України.
Оскаржуваним рішенням Приморської сільської ради, відповідачем було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що були повністю сформовані за рахунок частини земельної ділянки площею 0,9203 га, на якій розташоване нерухоме майно позивача.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги обставини, встановлені постановою п`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 року по справі №420/1603/19.
Апелянт також наголошує на тому, що оскаржуваним рішенням суб`єкта владних повноважень, всупереч вимогам чинного законодавства було передано земельну ділянку, що знаходиться у прибережній зоні і може використовуватись лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів.
07 червня 2021 року представником апелянта до суду апеляційної інстанції було подано додаткові пояснення по справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021 року провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 03 грудня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданий КП “Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості” 22.10.2008 року, ТОВ “Акмангіт” є власником комплексу нежитлових будівель та споруд – база відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду по справі №17/211-07-8201 від 28.11.2007 року.
Згідно рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №299-VІ-XV від 18.10.2012 року, ТОВ “Акмангіт” надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років для розміщення туристичного готельного комплексу площею 0,9203 га.
Як зазначено у витягу з рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №312-VІІ-XXІV від 26.01.2018 року, ТОВ “Акмангіт” надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9203 га в довгострокову оренду строком на 49 років для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення: для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
Відповідно до попереднього договору №05 резервування земельної ділянки від 01.01.2018 року, підписаний між ТОВ “Акмангіт” та Приморською сільською радою, даний договір укладено згідно рішення сесії Приморської сільської ради від 26.01.2018 року №306- VІІ-XXІV, укладений до 31.12.2020 року. Підставою для виготовлення проекту землеустрою по передачі земельної ділянки є рішення сесії Приморської сільської ради №299-VІ-XV від 18.10.2012 року. Згідно попереднього договору, орендодавець зобов`язується не надавати об`єкт оренди іншим юридичним та фізичним особам протягом дії цього договору.
Як вбачається з рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №498-VII-XXXV від 06.02.2019 року, вирішено затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, земельні ділянки площею 0,1000 га у власність гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина
застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вирішуючи спір, суд виходить із такого.
Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується право особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Верховним Судом України у справі № 6-222цс14 від 04.02.2015 року висловлена правова позиція про те, що з урахуванням норм ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданий КП “Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості” 22.10.2008 року, ТОВ “Акмангіт” є власником комплексу нежитлових будівель та споруд – база відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду по справі №17/211-07-8201 від 28.11.2007 року.
Відповідно до статті 120 ЗК і статті 377 ЦК у редакції, чинній на час набуття права власності, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Із виникненням прав власності на будівлю чи споруду в особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення у строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.182, ч.2 ст. 331, ст.657 ЦК України покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно. При цьому, з виникненням прав власності на будівлю чи споруду у особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.
Згідно рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №299-VІ-XV від 18.10.2012 року, ТОВ “Акмангіт” надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років для розміщення туристичного готельного комплексу площею 0,9203 га.
Як зазначено у витягу з рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №312-VІІ-XXІV від 26.01.2018 року, ТОВ “Акмангіт” надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9203 га в довгострокову оренду строком на 49 років для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення: для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
Відповідно до попереднього договору №05 резервування земельної ділянки від 01.01.2018 року, підписаний між ТОВ “Акмангіт” та Приморською сільською радою, даний договір укладено згідно рішення сесії Приморської сільської ради від 26.01.2018 року №306- VІІ-XXІV, укладений до 31.12.2020 року. Підставою для виготовлення проекту землеустрою по передачі земельної ділянки є рішення сесії Приморської сільської ради №299-VІ-XV від 18.10.2012 року. Згідно попереднього договору, орендодавець зобов`язується не надавати об`єкт оренди іншим юридичним та фізичним особам протягом дії цього договору.
Згідно із ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.  
Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
Згідно із ч.ч.1-3 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
У даному випадку зазначений договір не є тим документом на підставі якого виникають права на землю, а є способом врегулювання організаційно-адміністративних відносин між його сторонами, оскільки умовами вищезазначеного договору обумовлено виключно право позивача на отримання часу для подальшого оформлення права власності або користування зарезервованою земельною ділянкою в установленому законодавством порядку. 
Тобто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між позивачем та відповідачем був підписаний попередній договір №05 резервування земельної ділянки від 01.01.2018 року, проте він не підпадає під ознаки володіння або користування земельною ділянкою згідно Земельного кодексу України.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип правомірності правочину, договір резервування земельної ділянки є належною підставою, в розумінні норм ст.11 цього Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних прав та обов`язків за ним.
Відповідно до пункту 1 Попереднього договору №5 резервування земельної ділянки від 01 січня 2018 року, даний договір укладено згідно рішення сесії Приморської сільської ради від 26.01.2018 року №306-VII-XXIV «Про резервування земельних ділянок та становлення орендної плати за землю в межах с. Приморське на період виготовлення проектної документації відведення земельної ділянки».
Даний договір укладено до 31.12.2020 року на період здійснення землевпорядних робіт Орендарем та до дня отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
Орендодавець та Орендар зобов`язуються укласти договір оренди землі загальною площею 9203 кв. м., яка розташована під базою відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: рекреаційна зона с. Приморське Кілійського району Одеської області на умовах, визначених цим договором. 
Пунктом 2 вказаного договору визначено, що орендодавець зобов`язується не надавати об`єкт оренди іншим юридичним та фізичним особам протягом дії цього договору.
Договір на підставі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
06.03.2018 року Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області, було прийнято рішення №328-VII-ХХV «Про затвердження детального плану території», а саме - земельної ділянки, на якій знаходиться база відпочинку позивача. Згідно із вказаним рішенням, на вищезазначеній земельній ділянці передбачено індивідуальне дачне будівництво двохповерхових житлових будинків.
Рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №498-VII-XXXV від 06.02.2019 року, вирішено затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, земельні ділянки площею 0,1000 га у власність гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що вищезазначені земельні ділянки за територіальними межами збігаються із земельною ділянкою, щодо якої було укладено попередній договір резервування земельної ділянки з товариством з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» та Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області.
Постановою п`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року було частково задоволено апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт». Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року - скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» задоволено частково.
Визнано протиправним та нечинним пункт 1 рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV «Про затвердження детального плану території в с. Приморське на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області».
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 12.08.2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020.
16.09.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про зупинення дії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 у цій справі, з метою уникнення можливого порушення права власності скаржниці на володіння та розпорядження земельною ділянкою. 
Ухвалою Верховного Суду від 12.08.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення дії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі № 420/1603/19.
За нормами п. «б» ст. 12 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно із ч. 1 ст. 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Частиною 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно із ч. 7 цієї статті ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів з клопотанням на отримання дозволу для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду якого встановлені ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.
З довідки відділу у Кілійському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 24 вересня 2018 року №635/168-18 вбачається, що згідно державної статистичної звітності по формі 6-зем станом на 01.01.2016 року земельна ділянка площею 0,9203 га, яка проектується на відведення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення: для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із земель комунальної власності (шифр рядка 96) в межах населеного пункту за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське (в межах населеного пункту) рахується як: землі, які використовуються для відпочинку та оздоровлення (014.00) - 0,9203 га. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі рекреаційного призначення, землі водного фонду (стаття 19 ЗК України, зараз і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, належать до земель водного фонду (пункт б частини першої статті 58 ЗК України та абзац 3 частини першої статті 4 ВК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Аналогічні норми закріплені в частинах першій-третій статті 88 ВК України.
Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (частина перша статті 61 ЗК України, частина перша статті 89 ВК України).
Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених ЗК України та ВК України.
Згідно з пунктом "ґ" частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можна передавати у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених ЗК України.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 59 ЗК України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.
Таким чином, законодавство України обмежує безоплатне передання у приватну власність земель водного фонду випадком передання за рішенням уповноваженого органу тільки замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів). Крім того, зайняту прибережною захисною смугою земельну ділянку можна отримати в оренду для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо, а не у приватну власність для ведення садівництва.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням у власність гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було передано земельні ділянки, що розташовані в межах прибережної захисної смуги
Згідно з приписами частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки поданим позивачем доказам, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення справи та дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову.
Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» - задовольнити.
Рішення рішення Кілійського районного суду Одеської області від 03 грудня 2020 року – скасувати.
Постановити нове рішення, яким позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» - задовольнити.
Визнати недійсним Рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області №498-VII-XXXV від 06.02.2019 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території с. Приморське Кілійського району Одеської області та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приморське».
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 18.06.2021 року.

Головуючий:                                                                         О. В. Князюк

Судді:                                                                                 С.О. Погорєлова

                                                                                        А. П. Заїкін