Номер провадження: 22-ц/813/5966/21 
Номер справи місцевого суду: 947/34699/20
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Волинській області у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про розкриття Акціонерним банком «Південний» інформації, яка містить банківську таємницю, щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК», на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Пучкової І.М. 30 листопада 2020 року у м. Одеса, -
встановила:

У листопаді 2020 року Головне управління Державної податкової служби у Волинській області звернулося до Київського районного суду м. Одеси із заявою про розкриття АБ «Південний» інформації, яка містить банківську таємницю, щодо ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» (а.с. 2-4).
В обґрунтування позову Головне управління Державної податкової служби у Волинській області посилалось на те, що заявником під час здійснення функцій, передбачених п.п. 191.1.1., 191.1 ст. 19 ПК України щодо адміністрування податків, зборів та обов`язкових платежів ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» встановлено ознаки здійснення господарських операцій, які не спрямовані на настання наслідків господарської діяльності, свідчать про відсутність реального характеру відповідних операцій та укладення договору з метою отримання податкової вигоди. Проведеним аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних з травня 2020 року, станом на 28 вересня 2020 року було встановлено реєстрацію в ЄРПН 391 накладних на суму 898 307,3 грн., сума ПДВ 175 490,6 грн. З метою підтвердження здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» та контрагентами, ГУ ДПС в Волинській області на адресу ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» були направлені листи щодо надання пояснень та документального підтвердження господарських операцій. ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» не надав витребувані документи та пояснення, у своїх листах повідомляв про втрату документів по різних господарських операціях за різні періоди. Втрата нібито відбулася у зв`язку із вилученням документів в рамках кримінальної справи, затоплення місця зберігання документів, а також з інших підстав.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року у задоволенні заяви ГУ Державної податкової служби у Волинській області було відмовлено (а.с. 21-23).
В апеляційній скарзі ГУ Державної податкової служби у Волинській області просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що систематичним ненаданням документів та пояснень, ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» перешкоджає ГУ ДПС в Волинській області у здійсненні функції податкового контролю, а отже, відсутність інформації про обсяг та обіг коштів із зазначенням контрагентів по розрахункових рахунках, унеможливлює проведення документальної позапланової перевірки суб`єкта господарювання для здійснення контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та ін. законодавства (а.с. 25-27).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Волинській області підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 347 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення заяви Головного управління Державної податкової служби у Волинській області, колегія суддів дійшла висновку про їх обґрунтованість враховуючи наступне.
Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.  Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.
Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею відповідно до статті 60 Закону.
Банківською таємницею, зокрема, є:  1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;  2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;  3) фінансово-економічний стан клієнтів.
Відповідно до частини 3 статті 61 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до?статті 47 цього Закону.
Згідно із статтею 62 указаного Закону, визначено порядок розкриття банківської таємниці,  інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду (пункти 1, 2 частини 1 статті 62 Закону).
Таким чином, інформація, яку просить розкрити заявник, віднесена законом до банківської таємниці, сам заявник є особою, яка віднесена до кола осіб, яким ця інформація підлягає розкриттю.
Заявником у заяві наведені обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження.
Так, судом встановлено, що заявником під час здійснення функцій, передбачених п.п. 191.1.1., 191.1 ст. 19 ПК України щодо адміністрування податків, зборів та обов`язкових платежів ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» встановлено ознаки здійснення господарських операцій, які не спрямовані на настання наслідків господарської діяльності, свідчать про відсутність реального характеру відповідних операцій та укладення договору з метою отримання податкової вигоди.
З метою підтвердження здійснення фінансово-господарських операцій між ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» та контрагентами, Головним управлінням Державної податкової служби у Волинській області на адресу ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» неодноразово направлялися запити з вимогами щодо надання пояснень про проведені операції (більше 40 листів). Однак, платник податків повідомив про відсутність таких документів.
Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції на те, що посилання заявника на відповідь ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» про знищення документів первинного бухгалтерського обліку внаслідок прориву системи теплопостачання, не містить доказів перевірки контролюючим органом цього факту та відповідних доказів ухилення ТОВ від надання необхідної інформації.
Так, згідно п.44.5 ст. 44 ПКУ у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
Таким чином, судом апеляційної інстанції не встановлено протиправності мети використання заявником запитуваної інформації, оскільки заявник обґрунтував необхідність отримання указаної інформації з метою належного виконання контролюючим органом своїх зобов`язань щодо податкового контролю.
Судом першої інстанції обставини, що були заявлені Головним управлінням Державної податкової служби у Волинській області як підстава для звернення із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у повному обсязі встановлені не були, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволені цієї заяви.
При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про розкриття АБ «Південний» інформації, яка містить банківську таємницю, щодо ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК»
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Волинській області – задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року – скасувати.
Заяву Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про розкриття Акціонерним банком «Південний» інформації, яка містить банківську таємницю, щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» - задовольнити.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1) надати Головному управлінню Державної податкової служби у Волинській області, інформацію, що містить банківську таємницю відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (43023, м. Луцька, вул. Карбишева, 1, код ЄДРПОУ 21736857), шляхом надання в паперовому або електронному вигляді інформації про обсяг та обіг коштів по рахунку НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» в розрізі контрагентів із зазначенням дат проведення операцій, сум платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ за період за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 07 травня 2021 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк 

                                                       О.М. Таварткіладзе