ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2351/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючої судді:  Шевчук О.А.
суддів: Бойка А.В. ,  Федусика А.Г. 
при секретарі Жигайлової О.Е. 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу,
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, у якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 09.04.2020 року № 5533-10 про визначення позивачу податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 139816,05 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09.04.2020 року № 5533-10 про опис майна у податкову заставу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у підприємства відсутні непогашені суми самостійно задекларованих зобов`язань, ТОВ «Колосс» не отримувало жодних податкових повідомлень-рішень, на підставі яких могли б виникнути узгоджені грошові зобов`язання, а відтак і відсутній податковий борг з податку на додану вартість у сумі 139816,05 грн. Крім того, позивач вказує на те, що відповідачем не виконуються судові рішення у справах №№ 821/1914/17, 821/762/16, якими встановлено наявність на спеціальному рахунку переплати у розмірі 1515747,57 грн. та переплати з ПДВ у сумі 324344 грн. Окрім того, позивач зазначає, що навіть якщо за ТОВ «Колосс» і рахується податковий борг з ПДВ, з чим позивач не згоден, то відповідач міг би в рахунок його погашення зарахувати частину переплати з ПДВ. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у ТОВ «Колосс» відсутні непогашені суми самостійно задекларованих податкових зобов`язань, а відтак і відсутній податковий борг з ПДВ у сумі 139816,05 грн., який визначений у податковій вимозі від 09.04.2020 року № 5533-10, похідним від якої є рішення про опис майна в податкову заставу від 09.04.2020 року № 5533-10. 
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідачем надавалось клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, яке ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.02.2021 року було задоволено, справу призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 14.04.2021 року 10 год. 00 хв. Роз`яснено, що представнику відповідача  для участі в режимі відеоконфнренції необхідно авторизуватись в системі відеоконференцзв`язку за 10 хв. до часу судового засідання, активувати технічні засоби (мікрофон, навушники, камери, та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи, очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі у судовому засіданні. Роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Однак, в призначений час представник відповідач на відео зв`язок не вийшов, станом на 14.04.2021 року з 10 год. 00 хв. до 10 год. 25 хв. в мережі Інтернет (у програмі відеоконференцзв`язку) був відсутній, про що складено відповідний акт.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали.
За таких обставин, а також враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2020 року відповідачем сформовано та направлено позивачу податкову вимогу від 09.04.2020 року № 5533-10, в якій зазначено, що станом на 08.04.2020 року сума податкового боргу з податку на додану вартість (код 14010100) становить за основним платежем 139816,05 грн.
Також 09.04.2020 року відповідачем прийнято рішення № 5533-10 про опис майна ТОВ «Колосс» у податкову заставу.
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до суду про їх скасування.     
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 30.03.2020 року в ІКП рахувався податковий борг у розмірі 139816,05 грн., який складався із самостійно задекларованих позивачем грошових зобов`язань з ПДВ по деклараціях за січень, лютий 2020 року (162383 грн. та 852 грн. відповідно) зменшений на суму наявної переплати (19020,95 грн.) та суми, списаної з СЕА ПДВ (4400 грн.).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність в ІКП несплачених у встановлені Податковим кодексом України строки узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ у розмірі 139816,05 грн. в силу приписів ст. 59 ПК України є підставою для формування контролюючим органом податкової вимоги, а тому, оскаржувана вимога винесена відповідачем правомірно.
Також, оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про  правомірність податкової вимоги від 09.04.2020 року № 5533-10, то і відсутні підстави для скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 09.04.2020 року № 5533-10. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Також, згідно ст.ст. 88, 89 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
У разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.
Право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; 89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.
Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.
У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.
У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.
У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом.
Якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша від суми податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу у повному обсязі.
Заміна предмета застави може здійснюватися тільки за згодою контролюючого органу.
Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
Згідно матеріалів справи, 09.04.2020 року відповідачем сформовано та направлено позивачу податкову вимогу від 09.04.2020 року № 5533-10, в якій зазначено, що станом на 08.04.2020 року сума податкового боргу з податку на додану вартість (код 14010100) становить за основним платежем 139816,05 грн.
Зазначені обставини також стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення по опис майна в податкову заставу.
В ході розгляду справи відповідачем не надано розрахунку податкового боргу, який визначений в направленій позивачу вимозі.
Водночас, на підтвердження наявності у позивача податкового боргу, визначеного в оскаржуваній вимозі, останній надав картки обліку ТОВ «Колосс» з ПДВ.
Разом з цим, досліджуючи вказані картки обліку ТОВ «Колосс», колегія суддів зазначає, що із вказаних карток не вбачається виникнення у ТОВ «Колосс» 08.04.2020 року нового податкового боргу у сумі 139816,05 грн., що стало підставою для формування позивачем за вказаною датою оскаржуваної податкової вимоги.
У картці обліку ТОВ «Колосс» відображений безперервний податковий борг з 01.03.2020 року, що відповідно виключає наявність підстав для формування та направлення позивачу станом на 08.04.2020 року податкової вимоги. 
Що стосується посилань суду першої інстанції на те, що станом на 30.03.2020 року в ІКП рахувався податковий борг у розмірі 139816,05 грн., який складався із самостійно задекларованих позивачем грошових зобов`язань з ПДВ по деклараціях за січень, лютий 2020 року (162383 грн. та 852 грн. відповідно) зменшений на суму наявної переплати (19020,95 грн.) та суми, списаної з СЕА ПДВ (4400 грн.), а тому, відповідачем правомірно сформовано та направлено позивачу спірну вимогу, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваній вимозі визначено податковий борг позивача станом на 08.04.2020 року, а тому, посилання суду першої інстанції на наявність у позивача податкового боргу станом на 30.03.2020 року не дають підстави для висновку про правомірність цієї вимоги. 
Крім того, доходячи вказаного висновку, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що при зміні податкового боргу підстави для складання та направлення податкової вимоги відсутні, що прямо передбачено ст. 59 ПКУ.
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем була сформована податкова вимога від 10.12.2020 року № 11174-10, яка оскаржується позивачем у справі № 540/191/20.
Судом першої інстанції вказаним обставинам не надано оцінки та не перевірено наявність підстав для направлення оскаржуваної вимоги. 
Крім того, позивачем, як докази сплати ПДВ за січень, лютий 2020 року, надані платіжні доручення від 23.01.2020 року № 1125 у сумі 38000 грн., від 27.01.2020 року № 1137 у сумі 80000 грн., від 27.02.2020 року № 1165 у сумі 3000 грн., від 02.03.2020 року у сумі 4400 грн.
Згідно матеріалів справи, 29.02.2020 року в ІКП проведені податкові повідомлення-рішення від 12.12.2019 року № 0254555104 та № 0254535104, якими нараховано штрафні санкції на загальну суму 18909,55 грн., а тому, сума переплати в ІКП склала 19020,95 грн. (37930,50 - 18909,55).
01.03.2020 року в ІКП нараховано борг по декларації з ПДВ за січень 2020 року у сумі 162385 грн., внаслідок чого сума боргу складала 143364,05 грн. (162385 - 19020,95).
02.03.2020 року на рахунок СЕА ПДВ перераховано 4400 грн., які списані в бюджет. Сума боргу в ІКП склала 138964,05 грн. (143364,05 - 4400).
23.03.2020 р. в СЕА ПДВ проведено декларацію з ПДВ за лютий 2020 року із сумою задекларованих зобов`язань 852 грн.
30.03.2020 р. в ІКП нараховано борг по декларації з ПДВ за лютий 2020 року у сумі 852 грн., внаслідок чого сума боргу складала 139816,05 гри. (138964,05 + 852).
Водночас, згідно матеріалів справи, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 540/826/20, яке набрало законної сили, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2019 року: № 0254535104 відповідно до якого до позивача застосовано штраф у сумі 6307,85 грн.; № 0254555104 - відповідно до якого до позивача застосовано штраф у сумі 12601,70 грн.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідачем протиправно зарахована наявна переплата та сплата позивачем податкових зобов`язань з ПДВ в рахунок погашення зобов`язань за вказаними ППР, які скасовані в судовому порядку. 
Також, вирішуючи справу, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про неможливість зарахувати суму переплати, яка обліковувалась в ІКП по коду 14010160 (спец, рахунок) станом на 31.01.2017 року у сумі 1483511,57 грн. в рахунок погашення поточної заборгованості із ПДВ, що відображається на інших інтегрованих картках, оскільки щодо даного питання вже є висновки судів, що набрали законної сили у справах № 821/430/17, № 821/1914/17.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої податкової вимоги та як наслідок не доведено наявності підстав для прийняття оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу. 
З огляду на викладене, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» - задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу - задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 09.04.2020 року № 5533-10.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 09.04.2020 року № 5533-10 про опис майна у податкову заставу.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ 43143201) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» (код ЄДРПОУ 43143201) судовий збір в сумі 10510 грн. 
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Судове рішення складено у повному обсязі 27.04.2021 р.

Головуюча суддя 	 	Шевчук О.А.	
Судді	    	Бойко А.В.    Федусик А.Г.