Справа № 128/3118/20
Провадження № 22-ц/801/778/2021
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року	Справа № 128/3118/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О.С. (суддя – доповідач), 
суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді Саєнко О. Б. від 22 січня 2021 року (дата складання повного тексту рішення 25 лютого 2021 року), –

встановив:

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив визначити йому додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на три місяці з часу набрання рішенням законної сили.
На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 2,32 га, яка розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого за розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 12 квітня 2002 року № 216. Він звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з метою оформленням земельної ділянки на своє ім`я, проте постановою від 23 січня 2018 року йому відмовлено у зв`язку з тим, що у встановлений строк ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини та не пред`явив належних доказів фактичного прийняття спадщини. Вказував, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, у зв`язку перебуванням на амбулаторному лікуванні з 05 січня 2009 року по 16 січня 2009 року. 
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 січня 2021 року у позові відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не навів обставин, які б свідчили про наявність у нього об`єктивних, непереборних та істотних труднощів на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не правильно оцінив докази на підтвердження поважності причини пропущення строку на прийняття спадщини, тому що через перебування на лікуванні в період з 05 січня 2009 року по 16 січня 2009 року він фізично не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини у визначений шестимісячний строк.
Відзиву на апеляційну скаргу Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області не подавала.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Частини перша та друга статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 (копія свідоцтво про смерть на а. с. 9, копія свідоцтва про народження а. с. 8).
Як видно з довідки Рожнятівської амбулаторії загальної практики – сімейної медицини с. Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області від 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 з 05 січня 2009 року по 16 січня 2009 року проходив амбулаторне лікування з діагнозом: гіпертонічна хвороба серця ІІ ступеня (а. с. 12).
Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контри Когутницького Є. В. від 25 січня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, оскільки ОСОБА_1 у встановлений законом строк не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері та не пред`явив належних доказів фактичного прийняття спадщини (а. с. 11).
За змістом частин першої, третьої статті 1268, частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець за заповітом чи за законом, який постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має право прийняти спадщину, для чого він особисто повинен впродовж зазначеного строку подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як роз`яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 
Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При дослідженні поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Оскільки закон визначає право спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, то навіть якщо такі труднощі виникли у спадкоємця в останній день цього строку вони можуть бути визнані поважними судом, за умови, що ці обставини об`єктивно унеможливлювали подання такої заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
Встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 закінчувався 10 січня 2009 року, коли ОСОБА_1 з 05 січня 2009 року по 16 січня 2009 року перебував на лікуванні.
Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність поважних причин, тобто таких, що об`єктивно унеможливлювали подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з часу смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не ґрунтується на матеріалах справи.
Крім того, як видно із заяви старости Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Зашкарука С. Ф. (а. с. 30) Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області визнала позовні вимоги ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Однак, відмовивши у позові суд відповідних процесуальних дій щодо визнання відповідачем позову не вчинив, не вказав, якому закону суперечить визнання відповідачем позову та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову не постановив.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 пропустив строк на прийняття спадщини після смерті матері з поважної причини, відповідач – Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області визнала позов і таке визнання не порушує нічиїх прав, свобод чи інтересів і не суперечить закону, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд, –
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 січня 2021 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , додатковий строк тривалістю три місяці з часу набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
(Повний текст судового рішення виготовлено 29 квітня 2021 року)

Головуючий                                                         О. С. Панасюк

Судді:                                                                 О. Ю. Береговий

                                                                       Т. Б. Сало