П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/5052/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
                         
                    П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                      -             Джабурія О.В.
суддів                                           -             Вербицької Н.В.
  -             Кравченка К.В.
          розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу апеляційною скаргою фермерського господарства "Пікуля Анатолія Олексійовича" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року по справі за позовом фермерського господарства "Пікуля Анатолія Олексійовича" до Державної податкової служби України про скасування рішень від 07.10.2020 року №54541/30980961/2, №54546/30980961/2; зобов`язання зареєструвати податкові накладні від 19.09.2020 року №9, від 21.09.2020 року №10, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА 
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

          Фермерське господарство "Пікуля Анатолія Олексійовича" звернулося з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить скасувати рішення від 07.10.2020 року №54541/30980961/2 та №54546/30980961/2, зареєструвати податкові накладні від 19.09.2020 року №9 та від 21.09.2020 року №10.
          В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що у зв`язку із зупиненням реєстрації податкових накладних, направив відповідачу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій, таблицю даних платника податку, але в реєстрації податкових накладних було відмовлено. При подачі позивачем повідомлення та доданих до нього документів, з незалежних від позивача причин, додатки продублювалися. Позивач направив скарги щодо рішень про відмову в реєстрації податкових накладних. Скарги залишено без задоволення рішеннями, які позивач оскаржує. Відповідач не взяв до уваги специфіку діяльності позивача та проігнорував неправомірність функціонування механізму зупинення реєстрації податкових накладних. Порушено порядок блокування та розблокування податкових накладних.
          Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року розгляд справи призначено без виклику сторін, відповідно до вимог ст.260 КАС України.
           21 січня 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого підставою для відмови в реєстрації податкових накладних стало ненадання платником податків необхідних документів. На розгляд Комісії позивач не надав жодного первинного документу, що мало наслідком неможливості встановити дату події, відповідно до якої виписано податкові накладні. Позивач надав лише обороно-сальдові відомості. Рішення про відмову в реєстрації податкових накладних ґрунтується не на факті зупинення реєстрації податкових накладних, а на тому, що позивачем не надано податковому органу на його пропозицію доказів реального здійснення господарської операції. Крім того, відповідач просив заміни відповідача з Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України.
          З даного приводу Миколаївський окружний адміністративний суд зазначив, що позивач уточнив відповідача до відкриття провадження у справі і провадження було відкрито до відповідача Державної податкової служби України, а тому відсутні підстави для заміни відповідача.
           25 січня 2021 року позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що копії всіх первинних документів надав до скарг на рішення про відмову в реєстрації податкових накладних. Позивач вважає, що відповідач обмежує його право на виправлення помилки, допущеної при поданні повідомлення. Подання нового уточненого повідомлення не передбачено.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у задоволенні позову фермерського господарства "Пікуля Анатолія Олексійовича" (вул. Лікарняна, 99, с. Новополтавка, Новобузький район, Миколаївська область, 55642, ідентифікаційний код 30980961) до Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 43005393) про скасування рішень від 07.10.2020 року №54541/30980961/2 та №54546/30980961/2, зобов`язання зареєструвати податкові накладні від 19.09.2020 року №9 та від 21.09.2020  року №10 відмовлено.
На вказане рішення суду фермерське господарство "Пікуля Анатолія Олексійовича" подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року, скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07 жовтня 2020 року за №54541/30980961/2 та №54546/30980961/2 (Рішення за результатами розгляду скарг щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних). Крім того, апелянт просить зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні №9 від 19.09.2020 року та №10 від 21.09.2020 року днем їх фактичного подання на реєстрацію та зобов`язати ДПСУ подати до суду та позивачу звіт про виконання судового рішення протягом семи робочих днів з дня набрання законної сили цим судовим рішенням.
Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є сільськогосподарським товаровиробником з основним видом діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 31-34).
Для здійснення господарської діяльності позивач орендує земельні ділянки, має власну техніку та найманих працівників.
У вересні 2020 року на виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції від 19.09.2020 року №46265 позивач продав ТОВ "Компания Прометей" вирощений ним соняшник (а.с. 77, 79-81).
19.09.2020 року позивачем складено податкове накладну №9, а 21.09.2020 року   податкову накладну №10 (а.с. 10, 87), які направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі   ЄРПН).
Автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронних документів" ДПС України направлено позивачу повідомлення про прийняття податкових накладних та зупинення їх реєстрації. Підставою вказано, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1206 відсутні в таблиці даних платника ПДВ як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються) та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
25.09.2020 року позивач направив ГУ ДПС повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо підтвердження реальності здійснення господарської операції з ТОВ "Компания Прометей" (а.с. 8).
З наданих відповідачем доказів, що не заперечувалося і позивачем, встановлено, що до повідомлення було додано лише оборотно-сальдові відомості по рахунку 311. Неподання решти первинних документів позивач пояснив технічною помилкою та відсутністю можливості повторно подати відповідне повідомлення з доданими документами чи уточнити його.
Рішеннями від 29.09.2020 року №1977095/30980961 і №1977094/30980961 контролюючий орган відмовив у реєстрації податкових накладних від 19.09.2020 року №9 та від 21.09.2020 року №10 відповідно (а.с. 6, 86).
Підставою для відмови вказано ненадання платником податку копій документів, а саме: договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операцій; первинних документів, щодо постачання/придбання товарів/послуг; зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи); у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.
02.10.2020 року позивач подав скарги на рішення від 29.09.2020 року №1977095/30980961 і №1977094/30980961 (а.с. 13, 88 зворот). До скарг позивач додав первинні документи по господарським операціям із ТОВ "Компания Прометей", які не зміг надати під час зупинення реєстрації податкових накладних.
Рішеннями від 07.10.2020 року №54541/30980961/2 і №54546/30980961/2 відповідач залишив скарги без задоволення, а рішення про відмову в реєстрації податкових накладних   без змін (а.с. 11, 88).

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує лише рішення за результатами розгляду скарг на рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується с висновками суду першої інстанції стосовно того, що суд обмежується дослідженням лише наявності повноважень у відповідача щодо розгляду скарг, дотримання строків і порядку їх розгляду, вмотивованості рішень за результатами розгляду скарг. Правомірність відмови у реєстрації податкових накладних не є предметом розгляду даної справи.
На підставі п.   56.23   ст.23 Податкового кодексу України   оскарження рішення про відмову у реєстрації   податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:
- скарга на рішення про відмову у реєстрації   податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;
- скарга на рішення про відмову у реєстрації   податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в   порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
- скарга на рішення про відмову у реєстрації   податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим;
- якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації   податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.
Колегією суддів встановлено, що скарги позивача розглянуто уповноваженим органом з дотриманням відповідного порядку розгляду та у визначений законодавством строк. Підставою для залишення скарг без задоволення стало ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Вказана підстава зазначена в оскаржуваних рішеннях.
Враховуючи неподання позивачем первинних документів разом із повідомленням від 25.09.2020 року, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості рішень відповідача.
Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення за результатами розгляду скарг на рішення про відмову в реєстрації податкових накладних безпосередньо не порушують прав позивача. Його права порушені саме рішеннями про відмову в реєстрації податкових накладних, які він не оскаржує. Рішення за результатами розгляду скарг скінчили свою дію внаслідок розгляду таких скарг і їх скасування не призведе до поновлення прав позивача.
Отже, колегія суддів наголошує, що позивачем вибраний невірний спосіб захисту свого порушеного права.
Позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Реалізуючи право на судовий захист, передбачене   ст.55 Конституцією України, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав рішеннями відповідача, які є предметом розгляду в даній справі. 

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позову фермерського господарства "Пікуля Анатолія Олексійовича".

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на те, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження від 22 грудня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325; 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фермерського господарства "Пікуля Анатолія Олексійовича" залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.