ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/23353/17
Провадження № 22-ц/4820/870/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Філіпчук О.В.,
 
учасники справи: апелянт ОСОБА_1 , державний виконавець Бухтояров А.М.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року (суддя Чевилюк З.А.) за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
У березні 2021 року ОСОБА_1  звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мірошнікової В.Р. (далі - державний виконавець), в якій просив визнати дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості боржника без вирахування податків та зборів неправомірними, зобов`язати державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мірошнікову В.Р. перерахувати стягнення аліментів з нього в розмірі 1/4 частини від середньої заробітної плати по місцевості, відраховуючи обов`язкове соціальне страхування 18% та військовий збір у розмірі 1,5%, єдиний податок, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередніх три роки починаючи з 06 лютого 2018 року. 
Скаргу мотивував тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №55444560 з примусового виконання судового наказу Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року №686/23353/17 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , 2010 року народження, аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.11.2017 року і до повноліття дитини. 
Заявник зазначав, що він є фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, тому розмір щомісячних аліментних платежів повинен розраховуватися виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості з вирахуванням податків та обов`язкових внесків, проте державним виконавцем здійснювалися попередні розрахунки заборгованості по аліментам без врахування вимог чинного законодавства.
Посилався на те, що під час розрахунку середньої заробітної плати одного штатного працівника облікового складу в чисельнику наводиться сума нарахувань працівника до утримання податків та внесків працівниками, тоді як аліменти розраховуються із заробітної плати після утримання податків та внесків. Від наведених середньостатистичних показників належить відняти розмір податку на доходи фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5%). Отже, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів необхідно здійснювати виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості з вирахуванням податків та внесків. 
Таким чином, вказані дії державного виконавця Мірошнікової В.Р. є неправомірними та порушують права боржника як платника аліментів.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
Суд першої інстанції, беручи до уваги пріоритетність інтересів дитини, недоведеність скаржником незаконності та неправомірності дій державного виконавця, дійшов висновку про безпідставність заявленої скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу якою його скаргу задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість скарги. Вказував, що державний виконавець неправильно обчислював заборгованість за аліментами, оскільки під час розрахунку середньої заробітної плати одного штатного працівника наводиться сума нарахувань до утримання податків, тоді як аліменти розраховуються після утримання податків та зборів, а тому при розрахунку аліментів на підставі частини 2 статті 195 СК України слід виходити із середнього заробітку, з якого необхідно вираховувати обов`язкові податки та збори.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні представник апелянт ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Державний виконавець Відділу ДВС Бухтояров А.М. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.
Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом встановлено, що 27 листопада 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 
На підставі вказаного судового наказу державним виконавцем Першого відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області відкрито виконавче провадження № 55444560.
06 лютого 2021 року ОСОБА_6 направив на адресу Відділу ДВС заяву про здійснення перерахунку заборгованості по аліментах з вирахуванням податків та зборів.
Листом від 02 березня 2021 року Відділ ДВС відмовив ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку заборгованості по сплаті аліментів пославшись на те, що до повноважень державного виконавця не входить вирахування сум податків і зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які підлягають сплаті. 
Відповідно до цього ж листа відділ ДВС повідомив ОСОБА_1 , що при проведенні розрахунку розміру аліментів, які підлягають стягненню, державним виконавцем заборгованість з 23 листопада 2017 року по 31 червня 2019 року нарахована у розмірі 1/4 частини від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості в порядку передбаченому частиною 2 статті 195 СК України, оскільки за вказаний період ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування. Також у грудні 2017 року та у грудні 2018 року було враховано кошти, які ОСОБА_1 отримав згідно договору оренди земельної ділянки 3602,00 грн. та 4612, 83 грн. відповідно.
З 01 квітня 2019 року по 01 листопада 2020 року при обчисленні заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем було враховано пенсію ОСОБА_1 та розмір доходу з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року в сумі 4612,83 грн. та з 01.01.2020 року про 21.10.2020 року в сумі 500 грн., згідно договору оренди землі.
З 01 квітня 2020 року по 22 лютого 2021 року обчислення заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем проводиться з пенсії у розмірі визначеному рішенням суду (з 09.04.2020 року ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність).
Станом на 01 березня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. 
Звернувшись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 вважав дії державного виконавця з розрахунку заборгованості за аліментами як приватному підприємцю, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості без вирахування податків та зборів, неправомірними та подав заяву про здійснення перерахунку заборгованості за аліментами з урахуванням податків та обов`язкових зборів. 
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що у випадку виникнення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), під час примусового виконання судового рішення державний виконавець обчислює розмір цієї заборгованості в порядку, передбаченому ст. 195 СК України.
За змістом ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених статтею 297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою І Розділу ХІV цього Кодексу, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Тобто, платники податку сплачують єдиний податок (замість податків та зборів) та мають право на спрощені процедури обліку та звітування, а тому фізична особа-підприємець як платник єдиного податку не є платником податків і зборів, визначених ПК України, зокрема: податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) - для фізичних осіб-підприємців та військового збору.
За змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.
При цьому за змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Наведений порядок визначення розміру аліментів передбачений у разі отримання платником доходів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, однак ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем і перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, таких платежів не здійснює, аліменти на утримання дитини нараховувалися, виходячи із розміру середнього заробітку працівника по м. Хмельницькому.
У випадку, коли платник аліментів на час виникнення заборгованості не працює або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно з якими не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.
Таким чином, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Мірошнікової В.Р. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не підлягає задоволенню, оскільки боржник був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, тобто не являвся платником податків і зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника, тому державний виконавець правомірно здійснила розрахунки виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості на час виникнення заборгованості.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, яка викладена в постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 759/1727/16 (провадження № 61-15882св20).
Зважаючи на вищезазначене, рішення суду першої інстанції, підлягає зміні лише в частині мотивації.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390, 451, 452 ЦПК України,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Судді:                                                                Т.О. Янчук

                                                                       А.В. Купельський

                                                                       О.І. Ярмолюк