ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/9782/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,    
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 ( суддя першої інстанції Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/9782/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просив: 
визнати дії відповідача щодо перерахунку позивачу пільгового стажу за Списком №1 у виконання Рішення суду у справі №310/8107/19 від 13.01.2019 - протиправними; 
зобов`язати відповідача зробити перерахунок тривалості пільгового стажу позивача за Списком №1 без урахування акта перевірки №604/2 від 26.07.2019.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач кілька разів проводив розрахунок пільгового стажу позивача за Списком №1, в останній раз він взагалі проводився за рішенням суду, і навіть це не змусило відповідача провести цей розрахунок без порушень. Час відпрацьований позивачем на Бердянському державному заводі “Скловолокно” потрібно зарахувати в пільговий стаж за Списком № 1 в повному обсязі і він становить - 10 років 8 місяців 14 днів.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та    прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.
Відповідно до  статті 311 КАС України  справа розглядається в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що   рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №310/8107/19 ЗП/280/118/19 (набрало законної сили 25.03.2020) частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – зобов`язано Бердянський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести повторно розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 з урахуванням архівної довідки №6-02/1041 від 29.07.2019. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.11.2020 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №280/8414/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення пільгового стажу за Списком №1.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №310/8107/19 залишено без задоволення заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду.
При цьому, в ухвалі Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №310/8107/19 зазначено, зокрема: “… Суд звертає увагу, що ані позивач у своєму позові, ані відповідач у відзиві на позовну заяву не наводять алгоритми своїх розрахунків пільгового стажу позивача. Отже, під час розгляду справи та прийняття рішення судом не досліджувалось та не встановлювалась тривалість пільгового стажу позивача у зв`язку з відсутністю таких позовних вимог. Як вбачається з вищевикладеного відповідачем на виконання рішення суду проведено повторно розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 з урахуванням архівної довідки №6-02/1041 від 29.07.2019. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України у справі №310/8107/19. …”.
          Постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.09.2020 ВП №62406094 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Зюбрицьким А.В. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №310/8107/19, виданого 28.04.2020 Запорізьким окружним адміністративним судом.
Листом від 14.12.2020 за №11041-10735/Г-02/8-0800/20 відповідач повідомив позивача про наступне: на виконання Рішення суду позивачу було 17.03.2020 проведено розрахунок пільгового стажу за Списком №1 з урахуванням данних архівної довідки №6-02/1041 від 29.07.2019, який склав - 8р. 5міс. 14дн. (детальний розрахунок стажу надаємо). Також, зазначив, що на заяву від 16.09.2019 року щодо призначення пенсії позивачу надавалось повідомлення від 08.10.2019 року за №3172/02 про відмову в призначенні пенсії, Рішенням суду було зобов`язано здійснити розрахунок пільгового стажу. Повторне рішення про відмову в призначенні пенсії не приймалось. Вищезазначене Рішення суду виконано відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. …”.
Судом першої та апеляційної інстанції досліджено: Архівну довідку від 28.03.2019 за №6-03/340, видану Архівним відділом Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області; Архівну довідку від 29.07.2019 за №6-02/1041, видану Архівним відділом Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області; Акт 604/2 від 26.07.2019 про результати перевірки довідки про трудовий стаж роботи для призначення пенсії, виданої архівним відділом Бердянської міської ради, складений ГУ ПФУ в Запорізькій області; інші матеріали справи.   
При цьому, такі документи як Архівна довідка від 29.07.2019 за №6-02/1041 та Акт 604/2 від 26.07.2019 про результати перевірки довідки про трудовий стаж роботи для призначення пенсії, виданої архівним відділом Бердянської міської ради, – досліджувались судом у межах адміністративної справи №310/8107/19 ЗП/280/118/19 та знайшли висвітлення у Рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №310/8107/19 ЗП/280/118/19.
Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої      статті 242 КАС України     судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття      2     та частина четверта статті      242 КАС України     встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до    статті 372 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому      Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з положеннями частини першої      статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»     виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому     Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим     Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього      Закону     та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього      Закону     підлягають примусовому виконанню.
В частині першій      статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»     йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим     Законом     заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому      Законом України «Про виконавче провадження».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.
Згідно  статті 382 КАС України     визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до  статті 383 КАС України     особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним     законом     встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені норми      КАС України     мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Наявність у  КАС України     спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому      КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до      статті 129-1 Конституції України     судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному     законом     порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Таким чином, оскаржувані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у невиконанні в повній мірі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №310/8107/19 ЗП/280/118/19, можуть бути оскаржені відповідно до     положень  КАС України, які визначають порядок здійснення судового контролю за виконанням рішення суду.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частини п`ятої        статті 383 КАС України     відповідно до яких, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити      статті 129-1 Конституції України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15 квітня 2020 року у справі № 367/1240/16-а.
За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими      стаття 383 КАС України      пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання вищевказаного  рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №310/8107/19 ЗП/280/118/19, то він може звернутись до суду в порядку  КАС України     із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.
Крім того, апеляційний суд вважає, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми  КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей  249  та  383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.
Також, колегія суддів наголошує, що фактично позивач не згоден з актом перевірки № 604/2 від 26.07.2019, який був прийнятий на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі №310/8107/19 ЗП/280/118/19 для перерахунку пенсії на підставі довідки № 6-02/1041 від 29.07.2019, однак питання щодо його скасування або визнання протиправним в адміністративному позові позивачем не ставиться.  
У зв`язку з вказаним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання зазначеного вище судового рішення, то відповідно ним неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6  ст. 12 КАС України  є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України  оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. 308,311,315,316,321,322,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -            
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 в адміністративній справі №280/9782/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови складено 25 травня 2021  року.        

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва