П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7450/20	

Категорія:102080000                                                                                               Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.
                                                                                                                                    Місце ухвалення:  м. Одеса

          Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
           головуючого  -   Лук`янчук О.В.
           суддів             -  Бітова А. І.
                                             -   Ступакової І. Г. 
                      при секретарі -  Поварчук В. В.
              
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування Висновку №71/2019 від 16 квітня 2019 року про визнання недійсним паспорта та таким, що підлягає вилученню та знищенню; зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати Висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №71/2019 від 16 квітня 2019 року про визнання недійсним паспорта серії НОМЕР_1 , оформленого 07.04.1999 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню; 
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін паспорта громадянина України ОСОБА_1 у зв`язку із непридатністю до використання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.04.1999 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорту громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , паспорт позивача визнано таким, що оформлено у порушення вимог законодавства та недійсним, таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, з підстав того, що у рішенні Ленінського районного суду від 26.02.1999 року не встановлено періодів постійного проживання останнього на території України відповідно до вимог статті 2 Закону України "Про громадянство України" від 08.10.1991 року. При цьому, позивач наголошує, що рішення Головного управління МВС України в Одеській області щодо набуття позивачем - ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України", у встановленому порядку не скасовано. Крім того, у рішенні Ленінського районного суду від 26.02.1999 року встановлено факт постійного проживання на території України з 1990 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування Висновку №71/2019 від 16 квітня 2019 року про визнання недійсним паспорта та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню; зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано Висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №71/2019 від 16 квітня 2019 року про визнання недійсним паспорта серії НОМЕР_1 , оформленого 07.04.1999 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.
Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін паспорта громадянина України ОСОБА_1 у зв`язку із непридатністю до використання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.04.1999 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 821 грн. 30 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що суб`єкти владних повноважень наділені дискреційними повноваженнями, тобто користуються певною свободою розсуду при вирішенні питань віднесених до їх компетенції, а отже саме до дискреційних повноважень міграційного органу віднесено питання обміну паспорта громадянина України. При цьому з посиланням на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 05.09.2019 року, вказує, що паспорт  громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 07.04.1999 року є таким, що отриманий з порушенням Закону, а тому оскаржувані дії міграційного органу є правомірними. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся 03.10.2019 року до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою за № 2355839 про обмін паспорта громадянина України у зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого використання. 
Висновком №71/2019 за результатами службової перевірки підстав оформлення паспортів громадянина України ОСОБА_1 , затвердженим 16.04.2019 року Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України ОСОБА_2 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оформлений 07.04.1999 Ленінським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також паспорт громадянина України у формі картки № НОМЕР_2 , оформлений 10.10.2018 року Суворовським РВ ГУДМС України в Одеській області у зв`язку із обміном паспорта серії НОМЕР_1 , визнано такими, що оформлені в порушення вимог законодавства, та відповідно до пункту 108 Порядку є недійсними, та такими, що підлягають вилученню, анулюванню та знищенню.
Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №Д-850/6/5101-19/5100.4.1/6523-19 від 07.05.2019року, на заяву щодо підстав відмови у видачі нового паспорта позивача повідомлено, що під час проведення додаткової перевірки Суворовським РВ не було встановлено належності позивача до громадянства України та факту отримання довідки про прийняття до громадянства України. Відповідно до обліків ГУ ДМС України в Одеській області  із заявою про набуття до громадянства України позивач не звертався, вищевказану довідку не отримував. У зв`язку з чим, ГУ ДМС України в Одеській області проведено службову перевірку підстав оформлення паспорта НОМЕР_1 та паспорта у формі картки № НОМЕР_2 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 . 16.04.2019 року Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України затверджено висновок за результатами відповідної перевірки, яким паспорт громадянина України НОМЕР_1 , та паспорт у формі картки № НОМЕР_2 оформлені на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Марадіді, Батумського району, Аджарія, визнані недійсними відповідно до пункту 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України. 
Не погодившись з Висновком Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №71/2019 від 16 квітня 2019року про визнання недійсним паспорта серії НОМЕР_1 , оформленого 07.04.1999року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення в частині визнання протиправним та скасування Висновку№71/2019 від 16 квітня 2019року, оскільки в межах спірних правовідносин, судом з"ясовано, що позивач, який отримав паспорт громадянина України і відкрито користувався ним понад 20 років (для працевлаштування, вчинення цивільно-правових відносин) добросовісно вважав, що ним додержано вимог щодо набуття громадянства України у встановленому законодавством порядку, адже отримав документ, що підтверджує таке громадянство.
Разом з цим, зважаючи, що на встановлену неправомірність спірного Висновку №71/2019 від 16 квітня 2019року, прийшов до висновку, що вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін паспорта громадянина України ОСОБА_1 у зв`язку із непридатністю до використання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.04.1999року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, також підлягає задоволенню, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача  свідчитиме про дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.  
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про громадянство України», який визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Підстави та порядок набуття громадянства України врегульовано Законом України «Про громадянство».
Відповідно до статті 1 вказаного Закону    громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»   (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.
Відповідно до статті 5 наведеного Закону документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.
Відповідно до вимог ст.6 Закону №2235-III громадянство України набувається, в тому числі за народженням,  за територіальним походженням, внаслідок прийняття до громадянства.
Згідно ст.8 Закону України № 2235-III   особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до   Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства
Частиною 1 статті 9 Закону №2235-III   передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону №2235-III   Президент України, зокрема, приймає рішення і видає укази відповідно до   Конституції України   і цього   Закону   про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.
У пункті 4 частини першої   статті 24 зазначеного Закону   визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006) (далі - Порядок № 215).
Пунктом 23 Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 16 липня 1990 року на територіях, зазначених у абзаці першому пункту 22 цього Порядку (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 22 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 16 липня 1990 року на зазначеній території.
Згідно з пунктом 38 Порядку № 215 (в редакції, чинній на момент подачі позивачем заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням), у разі відсутності документів про постійне проживання на територіях, зазначених у абзаці першому пункту 22 цього Порядку, або документів, що підтверджують родинні стосунки, подається відповідне рішення суду.
Пунктами 92-94 Порядку №215 передбачено, що органи міграційної служби приймають рішення про оформлення набуття громадянства України, зокрема за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
До повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.
Згідно з пунктом 1 статті 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що на момент видачі позивачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 07.04.1999 року., , чинною була Інструкція щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджена   наказом МВС України від 17 серпня 1994 р. №316, відповідно до пункту 8 якої, громадянами для одержання й обміну паспортів, крім документів, передбачених пунктами 6 та 7 цієї Інструкції, подаються також - заява форми N 1 (додаток N 1) і дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.
Пунктом 23 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого   Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII   передбачено, що забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України.
Відомості щодо оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України відлягають внесенню, згідно з п. 12 Порядку № 302, до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) з використанням відомчої інформаційної системи ДМС.
Паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 7) виключено; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.
Відповідно до п.п. 108, 109, 113 Порядку № 302 паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі: коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; непридатності паспорта для подальшого використання; припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України; коли він заявлений як втрачений або викрадений та прийнято рішення про оформлення нового паспорта; смерті особи, якій було видано такий паспорт; закінчення строку його дії або прийняття рішення про обмін такого паспорта до закінчення строку його дії; оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства; неотримання його заявником протягом року.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, правовою підставою для визнання паспорту громадянина України недійним є його оформлення з порушенням вимог чинного законодавства України.
При цьому, правовою підставою для визнання паспорту громадянина України недійним є його оформлення з порушенням вимог чинного законодавства України, що має бути встановлено в ході службової перевірки шляхом здійснення повного та всебічного дослідження всіх обставин набуття особою громадянства України та документування її відповідним паспортом.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач набув громадянство України та, відповідно, був документований паспортом громадянина України на підставі п. 1   ст. 3 Законі № 2235-III   (за місцем проживання).
Зокрема, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Одеси від 26.02.1999 року по справі № 2-720 встановлено факт проживання ОСОБА_1 на території держави України з 1990 року.
Так, з матеріалів справи вбачається, що в основу спірного висновку за результатами службової перевірки підстав оформлення паспортів громадянина України ОСОБА_1 , затвердженим 16.04.2019 року Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України ОСОБА_2 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оформлений 07.04.1999 Ленінським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також паспорт громадянина України у формі картки № НОМЕР_2 , оформлений 10.10.2018 року Суворовським РВ ГУДМС України в Одеській області у зв`язку із обміном паспорта серії НОМЕР_1 , покладено те, що вищезазначені паспорти оформлені в порушення вимог законодавства, та відповідно до пункту 108 Порядку є недійсними, та такими, що підлягають вилученню, анулюванню та знищенню.
Разом з тим, матеріали службового розслідування, за результатами якого відповідачем складено оскаржуваний у цій справі висновок не містять жодних доказів, які б підтверджували, принаймні, одну з підстав, визначених законодавством, для визнання виданого позивачу паспорта недійсним.
Водночас, жодних доказів скасування рішення  Ленінського районного суду м.Одеси від 26.02.1999 року по справі № 2-720, визнання недійсними або підробленими  наданих документів в порядку, визначеному чинним законодавством, відповідачем суду не надано.
Крім того, відповідачем також не надано належних доказів у розумінні ст.ст.   73,   74 КАС України, які б підтверджували факт подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів,
Звинувачення суб`єктом владних повноважень позивача в тому, що він не звертався з відповідною заявою, згідно пункту 8   статті 6 Закону №2235-ІІІ   щодо прийняття до громадянства України, колегія суддів вважає необґрунтованим, адже чинним законодавством саме на державні органи виконавчої влади покладений обов`язок встановлення підстав для набуття громадянства України.
Відсутність заяви про набуття громадянства України може свідчити про те, що посадова особа міграційного органу неналежно виконувала свої обов`язки та не вимагала такої заяви. 
При цьому, судом першої інстанції правомірно зазначено, що в межах спірних правовідносин, з`ясовано, що ОСОБА_1 який отримав паспорт громадянина України і відкрито користувався ним понад 20 років (для працевлаштування, вчинення цивільно-правових відносин) добросовісно вважав, що ним додержано вимог щодо набуття громадянства України у встановленому законодавством порядку, адже отримав документ, що підтверджує таке громадянство.
Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.
Відповідно до   ст. 6 КАС України   та   ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»   висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності складання відповідачем оскаржуваного в цій справі висновку та необхідності його скасування.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін паспорта громадянина України ОСОБА_1 у зв`язку із непридатністю до використання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.04.1999 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, то колегія суддів зазначає наступне.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
При цьому слід враховувати, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття рішень про оформлення чи видачу паспорт його обміну, і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.
У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим   Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.
Згідно ч. 2   ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, належним захистом прав позивача є зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 03.10.2019 року № 2355839 про обмін паспорта громадянина України у зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого використання, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України затвердженим Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, та прийняти рішення відповідно вимог Порядку №302 з урахуванням висновків суду.
Беручи до уваги наведене та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача щодо протиправності оскаржуваного висновку, водночас колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи в частині зобов`язання відповідача здійснити обмін паспорта громадянина України, а тому воно підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача щодо здійснити такого обміну паспорта.
Згідно ч.1   ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року скасувати в частині зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін паспорта громадянина України ОСОБА_1 у зв`язку із непридатністю до використання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07.04.1999 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 03.10.2019 року № 2355839 про обмін паспорта громадянина України у зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого використання, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України затвердженим Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, та прийняти рішення відповідно вимог Порядку №302 з урахуванням висновків суду.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано 07 квітня 2021 року. 

Головуючий суддя:                                                                                 О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова