Постанова 
Іменем України
 
19 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 676/1668/16-ц
провадження № 61-867св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), 
Ткачука О. С.,
 
учасники справи:
позивач - Кам`янець-Подільська місцева прокуратура в інтересах держави Україна,
відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , фермерське господарство «Слолан»,
третя особа - Управління надання адміністративних послуг Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області,
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І., у справі за позовом Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , фермерського господарства «Слолан», третя особа - Управління надання адміністративних послуг Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації, про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
У березні 2016 року Кам`янець-Подільська місцева прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах держави Україна, у якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 25 березня 2015 року № 22-1958/14-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 927,2952 га в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району для ведення фермерського господарства;
- визнати незаконними і скасувати накази Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 29 квітня 2015 року № 22-3645-СГ, № 22-3648-СГ, № 22-3656-СГ, № 22-3663-СГ, № 22-3665-СГ, № 22-3670-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», якими затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано ОСОБА_1 в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, які розташовані за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, площею: 11,6789 га, (кадастровий номер 6822455800:05:006:0008), 8,2020 га (кадастровий номер 6822455800:05:006:0010), 20,0571 га, (кадастровий номер 6822455800:05:006:0009), 83,8396 га (кадастровий номер 6822455800:04:004:0010), 0,1408 га (кадастровий номер 6822455800:03:003:0004), 11,1372 га, (кадастровий номер 6822455800:00:007:0001);
- визнати недійсними договори оренди землі для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, від 17 червня 2015 року площею: 0,1408 га з кадастровим номером 6822455800:03:003:0004, 11,6789 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0008, 20,0571 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0009, 8,2020 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0010, 83,8396 га з кадастровим номером 6822455800:04:004:0010, 11,1372 га з кадастровим номером 6822455800:00:007:0001;
- визнати недійсними договори суборенди землі для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, від 11 листопада 2015 року площею: 0,1408 га з кадастровим номером 6822455800:03:003:0004, 11,6789 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0008, 20,0571 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0009, 8,2020 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0010, 83,8396 га з кадастровим номером 6822455800:04:004:0010, 11,1372 га з кадастровим номером: 6822455800:00:007:0001.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що накази є незаконними, договори оренди та суборенди укладені з порушенням вимог діючого законодавства. ОСОБА_1 у своїх заявах на отримання земельних ділянок для ведення фермерського господарства не вказав даних щодо кількості членів фермерського господарства, не навів доказів наявності сільськогосподарської техніки для обробітку землі, не зазначив необхідність отримання таких великих площ землі та перспектив самого фермерського господарства. Після отримання земельних ділянок в оренду фермерське господарство відповідач не створив, а передав земельні ділянки в суборенду фермерському господарству «Слолан», засновником якого він є. Фактично юридична особа одержала у користування земельні ділянки без проведення земельних торгів, що суперечить вимогам закону.
 
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Справа розглядалася судами неодноразово.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року, позов задоволено.
Визнано незаконним і скасовано наказ Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 25 березня 2015 року № 22-1958/14-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 927,2952 га, в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району для ведення фермерського господарства.
Визнано незаконними і скасовано накази Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 29 квітня 2015 року № 22-3645-СГ, № 22-3648-СГ, № 22-3656-СГ, № 22-3663-СГ, № 22-3665-СГ, № 22-3670-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», якими затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано ОСОБА_1 в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, які розташовані за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, площею: 11,6789 га, (кадастровий номер 6822455800:05:006:0008), 8,2020 га (кадастровий номер 6822455800:05:006:0010), 20,0571 га, (кадастровий номер: 6822455800:05:006:0009), 83,8396 га (кадастровий номер 6822455800:04:004:0010), 0,1408 га (кадастровий номер 6822455800:03:003:0004), 11,1372 га, (кадастровий номер 6822455800:00:007:0001).
Визнано недійсними договори оренди землі для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, від 17 червня 2015 року площею: 0,1408 га з кадастровим номером 6822455800:03:003:0004, 11,6789 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0008, 20,0571 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0009, 8,2020 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0010, 83,8396 га з кадастровим номером 6822455800:04:004:0010, 11,1372 га з кадастровим номером 6822455800:00:007:0001.
Визнано недійсними укладені з фермерським господарством «Слолан» договори суборенди землі для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, від 11 листопада 2015 року площею: 0,1408 га з кадастровим номером 6822455800:03:003:0004, 11,6789 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0008, 20,0571 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0009, 8,2020 га з кадастровим номером 6822455800:05:006:0010, 83,8396 га з кадастровим номером 6822455800:04:004:0010, 11,1372 га з кадастровим номером: 6822455800:00:007:0001.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення судів мотивовано тим, що отримання ОСОБА_1 земельних ділянок в оренду відбулось з порушенням вимог закону. Формальний підхід до вирішення його заяв створив передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання ФГ «Слолан» в користування земель державної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.
 
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції
Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова Верховного Суду мотивована тим, що при вирішенні спору суди не перевірили та не встановили наявність виключного випадку для подання позову заступником керівника Кам`янець-Подільською місцевою прокуратурою в інтересах держави. Зокрема, не з`ясували який суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави або ж, що такий суб`єкт владних повноважень відсутній.
Крім того, суди не звернули увагу на те, що однією з вимог Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури є визнання недійсними договорів суборенди, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Слолан», яке було створене у 2014 році, та не з`ясували, за нормами якого (цивільного чи господарського) судочинства ці вимоги мають вирішуватися з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 14-5цс18.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції при новому розгляді справи
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року у задоволенні позову заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги прокурора є необґрунтованими, оскільки не підтверджують той факт, що відсутність зі сторони уповноважених органів належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяв ОСОБА_1 , створило умови для пільгового порядку одержання 
ОСОБА_1 в користування земель державної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів, який у подальшому передав їх в суборенду ФГ «Слолан».
Станом на час надання земельних ділянок фізичній особі ОСОБА_1 отримання земельних ділянок в оренду не було обмежено ані площею, ані місцем знаходження ділянок.
На думку суду першої інстанції, питання розірвання договорів оренди між Держгеокадастром та фізичною особою ОСОБА_1 може бути вирішено у досудовому порядку. Також прокурором не наведено підстав із посиланням на норми матеріального права визнання договорів суборенди недійсними.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року скасовано.
Провадження у справі за позовом Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , фермерського господарства «Слолан», третя особа - Управління надання адміністративних послуг Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації, про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок, закрито.
Роз`яснено заінтересованим особам, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що спір є пов`язаним з наданням без проведення земельних торгів в оренду земельних ділянок існуючому фермерському господарству шляхом надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї ділянки у користування ФГ «Слолан».
Спори юридичних осіб, зокрема органів державної влади та місцевого самоврядування, із зареєстрованими в установленому порядку фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
У січні 2020 року заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі та розгляд її в порядку господарського судочинства є помилковим та суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 15 травня 2019 року у справі 
№ 468/972/17-ц та від 12 червня 2019 року у справі № 699/185/18.
ОСОБА_1 отримав спірні земельні ділянки в оренду саме для створення фермерського господарства, проте таке господарство не створив, а просто передав земельні ділянки в суборенду.
У договорах оренди та суборенди ОСОБА_1 виступає як фізична особа, а тому, враховуючи суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин, позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Доводи інших учасників справи
У березні 2020 року  ОСОБА_1 та Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави, у яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
Відзиви мотивовано безпідставністю доводів касаційної скарги та вмотивованістю постанови апеляційного суду, який обґрунтовано вважав, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що наказом Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 25 березня 2015 року № 22-1958/14-15-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 927,2952 га в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, для ведення фермерського господарства.
Відповідно до наказів Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 29 квітня 2015 року № 22-3645-СГ, 22-3648-СГ, 22-3656-СГ, 22-3663-СГ, 22-3665-СГ, 22-3670-СГ затверджено документацію із землеустрою та передано відповідачеві в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, які розташовані за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, площею: 11,6789 га, (кадастровий номер 6822455800:05:006:0008), 8,2020 га (кадастровий номер 6822455800:05:006:0010), 20,0571 га, (кадастровий номер: 6822455800:05:006:0009), 83,8396 га (кадастровий номер 6822455800:04:004:0010), 0,1408 га (кадастровий номер 6822455800:03:003:0004), 11,1372 га, (кадастровий номер 6822455800:00:007:0001).
На підставі зазначених наказів 17 червня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області та ОСОБА_1 були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок.
11 листопада 2015 року між ОСОБА_1 і фермерським господарством «Слолан» укладені договори суборенди зазначених вище земельних ділянок.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства «Слолан», яке зареєстровано 02 грудня 2014 року.
Відомості про створення відповідачем будь-якого іншого фермерського господарства відсутні.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» 
№ 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Перевіривши наведені у касаційні скарзі доводи, врахувавши аргументи, викладені у відзивах, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам закону.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Пунктом 6 частини першої статті 12 ГПК України визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.
Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Отже, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. Земельні спори, сторонами в яких є насамперед юридичні особи та фізичні особи-підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до частини другої статті 124 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства (частина друга статті 134 ЗК України).
Частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Згідно із частиною третьою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.
Статтею 8 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.
Відповідно до вимог статей 89, 91, 92 ЦК України та статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.
Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності чи постійного користування на земельну ділянку або укладенням договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього. Натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.
Відповідно до положень частини першої статті 31 ЗК України та частини першої статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин) землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі, земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
Статтею 12 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 у справі 
№ 628/775/18 (провадження № 14-511цс19) зазначено, що «можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. З аналізу положень статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону «Про фермерське господарство» слід дійти висновку про те, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство має бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Оскільки фермерське господарство є юридичною особою, земельні спори, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, з фермерським господарством, підвідомчі господарським судам».
Схожий за змістом висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження 
№ 14-5цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження 
№ 14-262цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц (провадження № 14-282цс18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі 
№ 626/1055/17 (провадження № 14-399цс19) вказано, що «відповідно до статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства. Велика Палата ВерховногоСуду неодноразово вказувала на те, що оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, і прокурором, який обґрунтовує позовні вимоги порушенням інтересів держави у сфері розпорядження ділянками державної та комунальної власності, треба розглядати за правилами господарського судочинства (див. постанови від 22 серпня 
2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження № 14-262цс18); від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц (провадження № 14-495цс18), від 12 грудня 
2018 року у справі № 388/1103/16-ц (провадження № 14-419цс18). 
Проте, якщо на час звернення з позовом для вирішення спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстроване, то стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, а спір треба розглядати за правилами цивільного судочинства (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц (провадження № 14-407цс18); від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц (провадження № 14-282цс18); від 11 вересня 2019 року у справі № 620/371/17 (провадження № 14-296цс19), від 16 жовтня 2019 року у справі № 365/65/16-ц (провадження № 14-371цс19)».
Закриваючи провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції виходив
із того, що за суб`єктивним складом заявлена прокурором вимога повинна розглядатися за правилами господарського судочинства, посилаючись при цьому на правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц та від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц. 
Проте з таким висновком Верховний Суд не може погодитися, виходячи із наступного.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі 
№ 357/1180/17 (провадження № 14-508цс19) відступила від висновку, який містився у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц (провадження № 14-157цс18), на який посилався апеляційний суд у цій справі, про те, що спори, пов`язані з наданням без проведення земельних торгів в оренду земельної ділянки існуючому фермерському господарству шляхом надання в оренду додаткової земельної ділянки для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї ділянки у користування фермерського господарства, мають розглядатися за правилами господарського судочинства, та дійшла висновку про те, що такі спори повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Колегія суддів наголошує, що для визначення юрисдикції суду у спірних правовідносинах слід врахувати те, що визначальним у цій справі є те, що, як встановили суди, станом на 17 червня 2015 року, коли між Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області та ОСОБА_1 були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок, ОСОБА_1 вже був засновником фермерського господарства «Слолан», яке зареєстровано 02 грудня 2014 року, а спірні земельні ділянки отримав із земель сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для створення фермерського господарства. Відомості про створення відповідачем будь-якого іншого фермерського господарства відсутні. Разом із тим, 11 листопада 2015 року між відповідачем і фермерським господарством «Слолан» укладені договори суборенди спірних земельних ділянок.
Отже, з огляду на суб`єктивний склад сторін, характер спірних правовідносин у цій справі спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а тому, закриваючи провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що цей спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 619/1680/17-ц (провадження № 14-83цс19), від 03 квітня 2019 року у справі № 621/2501/18 (провадження № 14-109цс19), від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19), у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 766/5282/17-ц.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі.
 
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал (постанов) суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави задовольнити.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року скасувати. 
Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                                               А. І. Грушицький
 
             А. А. Калараш
 
                                                                                                           Є. В. Петров
 
                                                                                                           О. С. Ткачук