ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року 
м. Київ
справа №  420/13277/20
адміністративне провадження №  К/9901/5329/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мацедонської    В.    Е.,
суддів: Данилевич    Н.    А., Уханенка    С.    А.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року (головуючий суддя Свида    Л.    І.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03    лютого 2021 року (головуючий суддя Крусян    А.    В., судді: Градовський    Ю.    М., Яковлєв    О.    В.),
І. Суть спору
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Другий Київський ВДВС у м. Одесі Південного МУ МЮУ), у якому просила скасувати постанову від 23    жовтня 2020    року про відкриття виконавчого провадження №    63397554.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з порушенням норм законодавства.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи.
23 жовтня 2020 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС у м.    Одесі Південного МУ МЮУ (м.    Одеса) Аскольдовим    О.    С. відкрито виконавче провадження №    63397554 по примусовому виконанню постанови поліції про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 510,00 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03    лютого 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем не були виконані вимоги суду, викладені в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року, якою позовну заяву було залишено без руху, а позивачці надано десятиденний строк для усунення недоліків у вигляді надання доказів поважності причин пропущення строку звернення до суду. Крім того, суди зазначили, що ані у заяві представника позивачки від 09    грудня 2020 року (поданої на виконання ухвали від 07    грудня 2020    року), ані в позові не зазначено коли позивачка дізналася про наявність оскаржуваної постанови, тобто, не зазначено дату, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а тому з наявних матеріалів неможливо встановити дату, з якої необхідно рахувати строк звернення до суду та встановити обставини звернення до суду з даною позовною заявою в межах строку, встановленого законом.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09    березня 2021    року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
V. Касаційне оскарження
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування своєї позиції позивачка посилається на те, що нею не було пропущено строк звернення до суду.
ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції було повернуто позовну заяву з інших причин ніж ті, що були визначені в ухвалі від 07    грудня 2020    року про залишення позову без руху.
Також, скаржниця стверджує, що дана справа має значення для правозастосовчої практики. В обґрунтування наведеного, позивачка наводить для прикладу постанову у справі №    420/13284/20 від 22 січня 2021 року, в якій суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції безпідставно повернуто позов у зв`язку з пропуском строку, оскільки з наданих відповідачем доказів вбачається, що постанова була відправлена на адресу позивача після спливу 10-денного терміну на оскарження.
Відповідач відзив на касаційну скаргу не подавав, що не є перешкодою для перегляду судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
VІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом 1 ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст.    122 КАС України).
Поряд з цим, за приписами ч.1-2 ст.    287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.    1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
VІІ. Висновки Верховного Суду
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
В силу положень ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття виконавчого провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Конституційний Суд України у Рішенні від 13 грудня 2011 року 
№    17-рп/2011 зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
З матеріалів справи установлено, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження №    63397554 державним виконавцем Другого Київського ВДВС у м.    Одесі Південного МУ МЮУ (м.    Одеса) Аскольдовим    О.    С винесена 23    жовтня 2020    року.
З позовною заявою представник позивачки звернулася до суду 30    листопада 2020    року. При цьому, не було подано заяву про поновлення строку звернення до суду та належні докази на підтвердження факту, коли позивачка дізналася про оскаржувану постанову відповідача. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07    грудня 2020    року позов ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачці протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви (шляхом направлення позивачкою до Одеського окружного адміністративного суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даними вимогами, зазначивши причини, які перешкоджали вчасно звернутися до суду із даними вимогами та визначитися з суб`єктом владних повноважень, до якого звернуто позовні вимоги та вірно зазначити відповідача по справі).
Як убачається з матеріалів справи та вірно установлено судами попередніх інстанцій, на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07    грудня 2020    року представником позивачки до суду подано заяву від 09    грудня 2020    року, у якій остання зазначила, що належними доказами є зворотне повідомлення, до якого у позивачки немає доступу, оскільки воно направляється у виконавчу службу.
Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано належних зрозумілих пояснень та доказів щодо часу отримання оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, що, в свою чергу, унеможливило вирішення судом першої інстанції питання поновлення позивачці строку звернення до суду у відповідності до ст. 121, 123 КАС України.
Обґрунтовуючи свою позицію, скаржниця стверджує, що позов подано в межах строку, встановленого ст.    287 КАС України. 
Поряд з цим, у матеріалах справи міститься інформація з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про виконавче провадження ВП №    63397554, отримана позивачкою 28    листопада 2020    року (а.    с.    49). При цьому, вказана інформація була надана скаржницею разом із позовною заявою 30    листопада 2020    року.
Проте, ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не було надано оцінки вказаним доказам.
Крім того, судами не було й з`ясовано, яку саме постанову про відкриття виконавчого провадження оскаржує позивачка, оскільки у прохальній частині позову остання просить скасувати постанову державного виконавця від 04    листопада 2020    року, однак по тексту позову зазначає про постанову державного виконавця від 23    жовтня 2020    року, яку, в свою чергу, було й долучено до позову.
У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд уважає, що для належного розгляду цієї справи судам попередніх інстанцій слід дослідити питання стосовно долучення позивачкою інформації про виконавче провадження, яку остання отримала 28    листопада 2020    року, тобто за два дні до подачі нею позову та уточнити, яку саме постанову державного виконавця оскаржує ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1- 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. 341, 345, 349, 355-356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03    лютого 2021 року скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      В.    Е.    Мацедонська
Судді                                                                                          Н.    А.    Данилевич
                                                                                          С.    А.    Уханенко