Ухвала  
 
 04 червня 2021 року
 м. Київ
справа № 331/1893/20
провадження № 61-8686ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гришин Станіслав Володимирович на постанову Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами,
ВСТАНОВИВ:
У   травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (далі - ТОВ «Дієса») про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі                              435 106, 62 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Дієса» на користь ОСОБА_1 проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 435 106,62 грн за період з 30 квітня 2015 року по 10 вересня 2018 року. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Дієса» в особі представника - адвоката Сукорянського Є. О. задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року                   у цій справі скасовано та ухвалено нове, яким  ОСОБА_1 у задоволенні позову до ТОВ «Дієса» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Допущено поворот виконання рішення Жовтневого районного суду                        м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року у справі №331/1893/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Дієса» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дієса» грошову суму                                      у розмірі 478 816,28 грн, сплачену на виконання рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року у справі №331/1893/20.
У травні 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу                            ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гришин С. В., в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від                      28 січня 2021 року.
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у цій справі складає 435 106, 62 грн, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн), а тому судові рішення, відповідно до вимог ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики. Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, та з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі,  зазначених підстав не встановлено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом                         2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гришин Станіслав Володимирович на постанову Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                                        Р. А. Лідовець
                                                                                                                Ю. В. Черняк