ОКРЕМА ДУМКА
суддів Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М., Крет Г. Р. на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 квітня 2021 року (провадження                   № 11-45сап21)
у справі за скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вищої ради правосуддя від 01 грудня 2020 року № 3323/015-20 про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строків на оскарження рішення її Другої Дисциплінарної палати від 19 жовтня 2020 року № 2849/2дп/15-20 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності
 
04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду зі скаргою, у якій просила скасувати ухвалу Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада) від 01 грудня 2020 року № 3323/0/15-20 про залишення без розгляду та повернення скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати (далі - Друга ДП ВРП) від 19 жовтня 2020 року № 2849/2дп/15-20.
Вимоги в основному мотивувала тим,що оскаржене рішення Ради є незаконним, необґрунтованим і таким, що не містить посилань на визначені законом підстави для залишення скарги без розгляду та її повернення.
Стверджувала, що строки на подання скарги на рішення Другої ДП ВРП були пропущені з поважних та незалежних від волі ОСОБА_1 причин.
Такими причинами, на думку скаржниці, є те, що рішення Другої ДП ВРП офіційно оприлюднено на сайті ВРП 30 жовтня 2020 року. Копію цього акта електронною поштою надіслано на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва 4 листопада 2020 року, а його паперовий варіант вона отримала лише 06 листопада 2020 року.
Зазначала, що останнім днем подання скарги є 14 листопада 2020 року (субота), а відтак останнім днем строку буде перший робочий день - понеділок 16 листопада 2020 року.  
З огляду на наведені обставини вважала, що строк на оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, пропущений з поважних причин і підлягав поновленню.
Покликалася на те, що рішення Другої ДП ВРП не містить встановлених обставин, які свідчать про умисне вчинення дій або допущену недбалість суддею ОСОБА_1 , наслідки яких потребують застосування заходів дисциплінарного примусу.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 09 лютого 2021 року передав справу за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 16 лютого 2021 року відкрила провадження у справі, а ухвалою від 24 лютого 2021 року призначила справу до розгляду в судовому засіданні на 15 квітня 2021 року.
У відзиві на скаргу ВРП вказала, що ухвала ВРП від 01 грудня 2020 року № 3323/0/15-20 є законною, обґрунтованою й правомірною. Цей правозастосовний акт ВРП ухвалила на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Ухвала підписана всіма членами ВРП, які брали участь у її ухваленні. Усім доводам скарги надана відповідна правова оцінка, яка викладена в оскаржуваному рішенні ВРП.
15 квітня 2021 року постановою Великої Палати Верховного Суду скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу ВРП від 01 грудня 2020 року № 3323/0/15-20 залишено без задоволення. Ухвалу ВРП від 01 грудня 2020 року № 3323/0/15-20 про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строків на оскарження рішення її Другої ДП від 19 жовтня 2020 року № 2849/2дп/15-20 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.
Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком ВРП про залишення без розгляду скарги  ОСОБА_1 , оскільки суддя подала скаргу після закінчення строку, передбаченого частиною другою статті 51 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), а зазначені нею причини пропуску цього строку не можна вважати поважними й такими, що дають підстави для його поновлення.
Вказала, що суддя ОСОБА_1 тричі запрошувалася на засідання Другої ДП ВРП - 31 серпня, 5 та 19 жовтня 2020 року. У перше засідання скаржниця не прибула, за інформацією голови суду неможливість повідомити їй про розгляд дисциплінарної справи обумовлена перебуванням судді у відпустці. Про причини неявки в засідання, призначені 5 та 19 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 не повідомила. Копію рішення Другої ДП ВРП надіслано на адресу місця роботи (Окружного адміністративного суду міста Києва) 30 жовтня 2020 року. Того ж дня рішення Другої ДП ВРП оприлюднено на офіційному вебсайті ВРП.
ОСОБА_1 подала скаргу на рішення Другої ДП ВРП 16 листопада 2020 року, тобто з пропуском майже двадцяти днів строку для його оскарження.
У клопотанні про поновлення строку для оскарження рішення Другої ДП ВРП скаржниця послалася на те, що зі змістом рішення, копію якого Окружним адміністративним судом міста Києва отримано 03 листопада 2020 року (розписка про отримання складена секретарем судового засідання), вона ознайомилася 06 листопада 2020 року. На підтвердження наведених обставин ОСОБА_1 додала копію реєстру вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що в поданій скарзі не міститься обґрунтування причин неможливості ознайомлення з оскаржуваним рішенням на офіційному вебсайті ВРП, оскільки доступ до такої інформації є вільним та жодних обмежень щодо доступу не встановлено.
Зробила висновок, що суддя ОСОБА_1 не могла не знати про те, що                      19 жовтня 2020 року Друга ДП ВРП розглядатиме дисциплінарну справу стосовно неї і ухвалить рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення.
Врахувала, що матеріали справи не містять даних про те, що суддя ОСОБА_1 вживала будь-які заходи для ознайомлення з рішенням дисциплінарного органу (направляла запити про надання інформації з приводу виготовлення повного тексту рішення, подавала заяву про ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи тощо). Немає доказів про існування причин (явищ, дій), які б могли об`єктивно завадити скаржниці у визначений законом строк оскаржити присуд Другої ДП ВРП.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що ВРП, яка не поновила строк на оскарження рішення дисциплінарного органу, ухвалила рішення залишити скаргу ОСОБА_1 без розгляду і повернути її скаржниці з підстав закінчення строку, встановленого для її подання, - не порушила права останньої на оскарження рішення дисциплінарного органу, оскільки наведені у скарзі причини пропуску цього строку не є істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Ухвала ВРП містить слушні мотиви про відсутність правових підстав для поновлення строку на оскарження рішення Другої ДП ВРП. ВРП діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Регламентом та Законом                 № 1798-VIII. 
З наведеними висновками Великої Палати Верховного Суду погодитися не можна, тому висловлюємо окрему думку відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною (далі - Конвенція).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);  9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень Закону № 1798-VIII та частини сьомої статті 266 КАС України Велика Палата Верховного Суду розглядає скарги на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, за правилами касаційного провадження.
Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначає Закон № 1798-VIII.
Відповідно до частини першої Закону № 1798-VIII ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
У статті 26 названого Закону передбачено, що ВРП у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом, для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює Дисциплінарні палати з числа членів ВРП.
Отже, суб`єктами дисциплінарного провадження у ВРП є, з одного боку - орган ВРП, яким є Дисциплінарна палата, утворена із числа членів ВРП, а з іншого боку - суддя. Більш детально діяльність Дисциплінарних палат урегульовано в Регламенті Вищої ради правосуддя, затвердженому рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент ВРП).
У  пункті 5.1 глави 5. Регламенту ВРП вказано, що формою роботи ВРП є засідання у пленарному складі, а її органів - Дисциплінарних палат, а також інших органів - засідання. Засідання ВРП та її органів проводяться відкрито.
Частиною шостою статті 34 Закону № 1798-VIII передбачено, що резолютивна частина рішення ВРП, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному вебсайті ВРП не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом. 
Частиною другою статті 42 Закону № 1798-VIII визначено, що дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП.
У статті 50 Закону № 1798-VIII вказано, що за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
Резолютивна частина рішення оголошується на засіданні негайно після його прийняття.
Рішення Дисциплінарної палати викладається у письмовій формі, підписується членами Дисциплінарної палати, які брали участь у його ухваленні. Рішення у дисциплінарній справі повинно містити:
1) прізвище, ім`я, по батькові судді, його посаду;
2) встановлені у дисциплінарній справі обставини з посиланням на докази;
3) мотиви, з яких ухвалено рішення;
4) суть рішення за результатами розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його застосування;
5) порядок і строк оскарження рішення, в тому числі дозвіл скаржнику на оскарження рішення, якщо він наданий.
Копія рішення Дисциплінарної палати у триденний строк з дня оголошення його резолютивної частини вручається чи надсилається судді та скаржнику.
Згідно з пунктом 9.8 глави 9 Регламенту ВРП копії всіх актів, ухвалених щодо судді ВРП, її органами, членом ВРП,  надсилаються судді на адресу суду, у якому він обіймає  посаду, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України та до суду. 
 
Такі вимоги щодо порядку ухвалення рішення в дисциплінарній справі передбачено і в главі 12 Регламенту ВРП.
 
Відповідно до пункту 12.39 глави 12 Регламенту ВРП рішення Дисциплінарної палати повинне відповідати вимогам частини восьмої статті 50 Закону                                   № 1798-VIII.
 
У пункті 12.40 глави 12 Регламенту ВРП прямо вказано, що копія рішення Дисциплінарної палати у семиденний строк з дня оголошення його резолютивної частини вручається чи надсилається судді та скаржнику. Копія рішення Дисциплінарної палати про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності надсилається до суду, в якому працює суддя, для оприлюднення на вебсайті суду.
 
Такі скорочені строки оприлюднення та направлення копії рішення Дисциплінарної палати обумовлені надзвичайно короткими строками на його оскарження та задля унеможливлення порушення прав судді - учасника дисциплінарного провадження, оскільки ВРП стосовно Дисциплінарної палати виступає як орган, наділений повноваженнями щодо перегляду рішення Дисциплінарної палати.
 
Це підтверджується і вимогами статті 35 Закону № 1798-VIII, у частині четвертій якої вказано, що рішення Дисциплінарної палати ВРПможе бути оскаржено до ВРП.
Крім того, необхідно звернути увагу, що Закон № 1798-VIII містить вимоги до рішення в дисциплінарній справі, яке повинно містити, окрім іншого, мотиви, з яких воно ухвалено. 
Зазначена вимога є цілком зрозумілою й обґрунтованою, адже цей Закон визначає вимоги і щодо скарги на рішення Дисциплінарної палати.
Відповідно до пункту 13.4 глави 13 Регламенту ВРП скарга на рішення Дисциплінарної палати має містити: 
- найменування органу, до якого подається скарга;
- прізвище, ім`я та по батькові судді (скаржника), місце проживання (перебування), номери засобів зв`язку;
- дату ухвалення  рішення та його номер;
- мотиви, з яких суддя (скаржник) не погоджується з рішенням Дисциплінарної палати; 
- виклад вимог щодо суті рішення за результатами розгляду скарги; 
- підпис особи, яка подала скаргу.
Якщо скарга подається представником судді (скаржника), то до неї додається документ, що підтверджує його повноваження.
 
Отже, для дотримання вимог щодо форми і змісту скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП суддя має бути ознайомлений не лише з резолютивною частиною рішення Дисциплінарної палати, але і з мотивами ухвалення відповідного рішення, оскільки суддя, оскаржуючи рішення Дисциплінарної палати, має зазначити і мотиви, з яких він не погоджується з відповідним рішенням Дисциплінарної палати.
 
Тому законодавець передбачив обов`язок ВРП вручити, надіслати судді саме повний текст рішення і встановив для органу ВРП скорочені строки для виконання такого обов`язку, оскільки строк на оскарження пов`язаний не з моментом вручення судді відповідного тексту рішення Дисциплінарної палати, а з моментом ухвалення такого рішення, що не є логічним, і у випадку порушення органом ВРП обов`язку своєчасного повідомлення судді про прийняте рішення тягне унеможливлення ним будь-якого оскарження рішення, яке за своєю природою є втручанням у права судді. 
 
Такий стан законодавчого врегулювання свідчить про надання переваги в дисциплінарному провадженні саме органу, який його здійснює і приймає владні рішення щодо кар`єри судді, за умови оголошення про змагальність дисциплінарного провадження.
У статті 51 Закону № 1798-VIII  урегульовано порядок оскарження рішень Дисциплінарної палати ВРП.  Право оскаржити рішення Дисциплінарної палати в дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.
Скарга на рішення Дисциплінарної палати має бути подана не пізніше десяти днів з дня його ухвалення. ВРП може поновити строк для оскарження рішення Дисциплінарної палати, якщо визнає, що він був пропущений з поважних причин.
Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.
Скарга на рішення Дисциплінарної палати залишається без розгляду і повертається особі, яка її подала, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, і ВРПтакий строк не поновлено.
Відповідні положення передбачені й у пункті 13.6 глави 13 Регламенту ВРП, у якому зазначено, що залишення скарги без розгляду і повернення її особі, яка подала скаргу, з підстав, визначених пунктами 1-3 частини шостої статті 51 Закону, вирішується доповідачем, а з підстав, визначених пунктами 4-5 частини шостої статті 51 Закону, - ВРП. Копія ухвали разом зі скаргою надсилається особі, що подала скаргу.
У пункті 13.7 глави 13 Регламенту ВРП вказано, що якщо скарга подана з пропуском строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати і особа, яка її подала, порушує питання про поновлення цього строку, доповідач у висновку зазначає про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку.
А згідно з пунктом 13.8 ВРП більшістю членів ВРП, які беруть участь у засіданні, може поновити особі, яка подала скаргу, строк для оскарження рішення Дисциплінарної палати, якщо визнає, що він був пропущений з поважних причин.
Якщо ВРП відмовила в поновленні строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати, скарга залишається без розгляду.
Отже, для судді - учасника дисциплінарного провадження надзвичайно важливим є дотримання органом ВРП строків як оприлюднення на вебсайті ВРП, так і  направлення йому копії рішення Дисциплінарної палати, адже пропуск цього строку самим органом ВРП унеможливлює дотримання строків на оскарження такого рішення суддею, а відтак тягне порушення прав судді на оскарження, своєрідну «апеляцію» до ВРП на рішення її органу.
У цьому випадку Друга ДП ВРП опублікувала на вебсайті та направила судді на адресу суду, у якому суддя здійснює правосуддя, копію свого рішення від                   19 жовтня 2020 року лише 30 жовтня 2020 року, тобто поза межами на оскарження рішення Другої ДП ВРП. До суду вказана копія рішення надійшла лише 03 листопада 2020 року, що підтверджується реєстром вхідної кореспонденції, переданої на резолюцію керівництву. Із вказаного реєстру також убачається, що копію рішення Другої ДП ВРП від 19 жовтня 2020 року суддя отримала лише 06 листопада 2020 року, що також не спростовано ні при ухваленні рішення ВРП про залишення скарги судді ОСОБА_1 без розгляду, ні при розгляді скарги Великою Палатою Верховного Суду.
За таких обставин ОСОБА_1 не мала об`єктивної можливості подати скаргу до ВРП у встановлений законом строк до 29 жовтня 2020 року включно, оскільки участі у засіданні Другої ДП ВРП не брала, наслідки розгляду скарги їй не повідомлялися, саме рішення було оприлюднене на сайті ВРП після закінчення такого строку, а саме 30 жовтня 2020 року, повний текст рішення направлено судді лише 30 жовтня 2020 року, і лише 06 листопада 2020 року ОСОБА_1 особисто отримала повний текст рішення ВРП та 16 листопада 2020 року звернулася зі скаргою до ВРП, тобто у десятиденний строк з моменту отримання повного тексту рішення.
Тобто Друга ДП ВРП порушила строки оприлюднення рішення на офіційному вебсайті ВРП, строки направлення ОСОБА_1 повного тексту рішення, що й  унеможливило для судді подання скарги до ВРП у встановлений законом строк.
Можна зробити висновок, що порушення самим органом, рішення якого оскаржується, строку на оприлюднення та вручення його учасникам дисциплінарного провадження, але за межами строку на його оскарження, унеможливило дотримання учасником дисциплінарного провадження встановленого законом строку на оскарження з поважної причини - бездіяльності Другої ДП ВРП як суб`єкта владних повноважень і тривалість подальшого строку на подання скарги до ВРП може оцінюватися з точки зору розумності.
Однак, попри те, що ВРП самостійно констатувала факт надіслання судді та оприлюднення рішення ВРП поза межами встановленого законом строку і після закінчення строку на оскарження цього рішення, зазначеним обставинам не надано належної оцінки і вони не враховані при вирішенні питання про поновлення строку на оскарження рішення Другої ДП ВРП.
Вважаємо, що  причини пропуску строку на оскарження рішення Другої ДП ВРП, вказані в клопотанні, є поважними і скарга подана ОСОБА_1 у розумний, десятиденний строк з дня отримання суддею копії повного тексту рішення Другої ДП ВРП та ознайомлення з його змістом,  а тому  ВРП мала достатні підстави для поновлення строку.
При цьому необхідно враховувати значний обсяг рішення ВРП (42 сторінки) та відповідно обсяг скарги до ВРП, що також вимагає додаткового часу для складення скарги.
У вказаній справі вбачається порушення ВРП гарантованого статтею 13 Конвенції права на ефективний засіб юридичного захисту, яке передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
Значення адекватного реагування на скарги полягає в їх розгляді та відповідній перевірці законності, обґрунтованості та справедливості рішень, дій чи бездіяльності державних органів, у наданні можливості виявити помилки і недоліки правозастосовної діяльності.
Порівняно з іншими процедурами розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних органів забезпечує більшу об`єктивність, ширші можливості зацікавлених осіб відстоювати свої інтереси, більшу авторитетність та обов`язковість прийнятого за результатами розгляду скарги рішення.
Змагальні засади розгляду скарг, що притаманні судовій системі, визначаються особливою роллю судової влади в системі поділу влади. Суд є найвищим арбітром у вирішенні конфліктів на ґрунті реалізації норм права, гарантом захисту прав і свобод людини та громадянина.
ВРП не є судовим органом держави, однак має характеристики «суду» з точки зору автономного трактування статті 6 Конвенції та під час здійснення своїх функцій може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна при перегляді рішень свого дисциплінарного органу.
Вважаємо, що в таких випадках ВРП фактично виконує функцію «квазі-суду», оскільки цей орган Законом № 1798-VІІІ наділений широкими повноваженнями щодо вирішення питання про притягнення або відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
Тобто в разі відсутності у скаржника можливості оскаржити рішення Дисциплінарної палати в дисциплінарній справі до ВРП обмежується його право скаржника на доступ до суду.
Керуючись однією з аксіом судочинства: «рlacuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem» («у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права»), вважаємо, що порушення Дисциплінарною палатою строків оприлюднення та вручення копії свого рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, що унеможливило оскарження її ж рішення, свідчить про порушення права скаржника на звернення до суду за захистом порушеного права.
Тому позиція ВРП щодо перекладення тягаря дотримання строків на оскарження лише на особу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без урахування основних порушень такого строку з боку дисциплінарного органу,  ставить у більш вигідне становище ВРП, тоді як в адміністративному процесі ВРП та його дисциплінарний орган виступають як суб`єкти, наділені владними повноваженнями, а суддя -  як фізична особа. 
Вважаємо, що скаргу ОСОБА_1 необхідно було задовольнити, а ухвалу ВРП від 01 грудня 2020 року № 3323/0/15-20 -  скасувати.
Судді                                                                                                           О. М. Ситнік
                                                                                                          Г. Р. Крет