ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р.	Справа № 520/4776/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., м. Харків, повний текст складено 05.11.20 року по справі № 520/4776/2020
          за позовом         Комунального підприємства "Ритуал" Харківської міської ради  
          до         Головного управління ДПС у Харківській області  
          про скасування податкового повідомлення - рішення,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Ритуал" Харківської міської ради звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення ГУ  ДПС у Харківській області від 16.03.2020 року №00000810501; судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року адміністративний позов Комунального підприємства «Ритуал» Харківської міської ради задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 16.03.2020 №00000810501. Стягнуто на користь Комунального підприємства «Ритуал» Харківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 21 020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст.317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. Вказує, що ГУ ДПС області проведена документарна планова перевірка КП «Ритуал» ХМР з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, за результатом якої складено акт від 18.11.2019 №807/20-40-05-01-08/03354394. Перевіркою встановлено, в періоді, що перевірявся КП «Ритуал» ХМР на підставі рішень Харківської міської ради було отримано фінансування від Харківської міської ради, як внески органів місцевого самоврядування у статутні капітали комунальних підприємств з метою інвестування в необоротні активи (на придбання техніки, механізмів, обладнання, засобів малої механізації та ін.) на загальну суму 13 192 018,00 грн, в тому числі за II півріччя 2016 року на суму 4 695 718,00 грн., за 2017 рік на суму 8 496 300,00 грн., яке було використано на придбання автотранспортних засобів. Стверджує, що збільшення статутного капіталу КП «Ритуал» ХМР на загальну суму 13 192 018,00 грн. за рахунок внесків органів місцевого самоврядування у статутні капітали комунальних підприємств не здійснено. Зауважує, що згідно з даними бухгалтерського обліку підприємством на суму витрачених коштів було збільшено розмір додаткового капіталу по рахунку 42 «Додатковий капітал», як вартість необоротних активів, безкоштовно отриманих підприємством від інших осіб та відображено такими бухгалтерськими проводками: отримано фінансування Дт 3111 - Кт 48; додатковий капітал Дт 48 - Кт 42. Зазначає, що КП «Ритуал» ХМР не надано жодного документу та бухгалтерських даних на підтвердження зазначених дій, тобто реєстрації змін до статуту в частині збільшення статутного капіталу (додаткового капіталу). Під час проведення перевірки складено акт ненадання інформації та документального підтвердження від 11.11.2019 року №1194/20-40-05-01-08/03354394. Встановлено використання коштів, отриманих за КВК/КТКВ 180409 у 2016 році (КФК 4117470 у 2017 році) «Внески до статутного капіталу суб`єктів господарювання» КЕКВ 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям) для здійснення внесків органом місцевого самоврядування у статутний капітал комунального підприємства без відповідних змін розміру статутного капіталу в періоді, що перевірявся (зміни до Статуту підприємства не вносились), будь-які частки корпоративних прав підприємством або іншими не відчужувались. Отже, отримані грошові кошти, на думку апелянта, фактично підприємством було отримано в якості безповоротної фінансової допомоги. Вказує, що КП «Ритуал» ХМР в порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України занижено інші доходи підприємства за рахунок не включення до складу доходів безповоротної фінансової допомоги на загальну суму 13 192 018,00 грн, в тому числі за III квартал 2016 року на суму 769 900,00 грн., за IV квартал 2016 року на суму 3 925 818,00 грн., за II квартал 2017 року на суму 8 496 300,00 грн. Зауважує, що згідно з даними бухгалтерського обліку, придбані за зазначені кошти необоротні активи обліковуються, як безкоштовно отримані підприємством від інших осіб, вони введені в експлуатацію та на них нараховується амортизація, на суму нарахованої амортизації підприємством збільшується дохід. Перевіркою зроблено висновок, що КП «Ритуал» ХМР завищено інші доходи на суму амортизації по основних засобах, що обліковуються підприємством в якості отриманих безкоштовно на загальну суму 2876661,00 грн. Вважає, що КП «Ритуал» ХМР в порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, занижено показник рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» та, відповідно, занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 10 315 357, 00 грн (13 192 018,00 грн – 2 876 661,00 грн). Зазначає, що до заперечень були надані копії документів для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів», які було передано держаному реєстратору) 03.12.2019 року, на час надання відповіді на заперечення зміни до установчих документів КП «Ритуал» ХМР не проведено. Вказує, що норми п.86.7 ст.86, п.44.7 ст.44 ПК України передбачають лише можливість надання додаткових первинних документів, які обґрунтовують позицію платника податків, а не здійснити зміну фактів, які встановлені під час перевірки, та стали підставою для донарахувань податкових зобов`язань.
Комунальне підприємство "Ритуал" Харківської міської ради подало до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року без змін. Зазначає, що відповідач, так само як і позивач, не наділені повноваженнями своїми діями, бездіяльністю або рішеннями змінювати напрямки спрямування грошових коштів, розпорядження якими здійснює Харківська міська рада відповідно до бюджетного законодавства України. Вказує, що кошти були виділені відповідно до чинних рішень Харківської міської ради та надійшли за КВК/КТКВ 180409 «Внески органів місцевого самоврядування у статутні капітали комунальних підприємств...» та за КФК 4117470 «Внески органів місцевого самоврядування у статутні капітали комунальних підприємств...». Кошти витрачено за призначенням: на здійснення капітального ремонту кладовищ та придбання спецтранспорту. Наведене відображено в бухгалтерському обліку, докази чого, а саме фінансову звітність, було надано при розгляді справи судом першої інстанції. Ці обставини визнаються відповідачем та були підтверджені за результатами проведення перевірки. Стверджує, що зміни до розміру статутного капіталу було внесено в день набрання чинності рішенням 5 сесії 7 скликання Харківського міської ради № 227/16 від 20.04.2016 р. та в день набрання чинності рішенням 5 сесії 7 скликання Харківського міської ради № 587/17 від 22.02.2017 р., а також відповідних змін до них, про що зазначено в пункті 5.5 Статуту, копію якого надано як додаток до позовної заяви. Крім того, у зв`язку зі збільшенням статутного капіталу вносились відповідні зміни до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, які передаються до Статутного капіталу Комунального підприємства «Ритуал» Харківської міської ради, що підтверджується копією договору, яка додана до позовної заяви (договір про передачу майна в господарське відання №625 від 26.09.1995 р.). Наголошує, що ГУ ДПС України у Харківській області достеменно відомо про належну реєстрацію змін до Статуту КП «Ритуал» Харківської міської ради. Зазначає, що Комунальне підприємство «Ритуал» Харківської міської ради є комунальним підприємством, а тому приписи Закону України «Про господарські товариства», в т.ч. щодо моменту набрання чинності рішенням учасників про зміну статутного капіталу господарського товариства, діяльність КП «Ритуал» взагалі не регулюють. Зазначає, що у відповідь на запит від 31.10.2019 р. повідомлено, що власником підприємства є Харківська міська рада, а за спірний період статутний капітал було збільшено відповідно до рішень Харківської міської ради від 20.04.2016 р. № 227/16 та від 22.02.2017 №587/17. У відповідь на запит від 08.11.2019 р. повторно повідомлено, що статутний капітал збільшувався відповідно до вищенаведених рішень Харківської міської ради, а також зазначено, що статутний капітал обліковується на рахунку 40. Будь-яких актів про ненадання або недостатнє надання документів для проведення перевірки до КП «Ритуал» Харківської міської ради не надходило. 
Також, Комунальне підприємство "Ритуал" Харківської міської ради подало до суду пояснення, в яких в обґрунтування своєї позиції посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11.06.2020 року у справі №816/403/17. Просить апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №520/4776/2020 без змін.
Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні.
Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.
Головним управлінням ДПС у Харківській області подано до суду клопотання про заміну сторони відповідача  по справі, в якому просило замінити відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.
Відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого, у тому числі, включено Головне управління ДПС у Полтавській області.
Абзацами 3 та 4 пункту 2 вказаної постанови установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.
Наказом ДПС України від 30 вересня 2020 року № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Харківській області.
30 вересня 2020 року проведено державну реєстрацію створення Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу (код ЄДРПОУ ВП 43983495) юридичної особи - ДПС України (код ЄДРПОУ 43005393), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 1000741030008085321.
Наказом ДПС України від 24 грудня 2020 року № 755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" розпочато з 01 січня 2021 року здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що правонаступником Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 43143704) є Головне управління ДПС у Харківській області як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 43983495) юридичної особи - ДПС України (код ЄДРПОУ 43005393).
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне клопотання про заміну відповідача у справі задовольнити, замінити Головне управління ДПС у Харківській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України  - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495), як правонаступника.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований розпорядженням виконкому Харківської міської ради. Форма власності - комунальна. Взято на податковий облік в органах державної податкової служби з 02.03.1991 №0173, станом на 2020 рік перебуває на обліку у ГУ ДПС у Харківській області. 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є організування поховань і надання суміжних послуг (основний), інший пасажирський наземний транспорт.
Фактичною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті від 15.11.2019 №771/20-40-05-11-10/3955459718.11.2019 №807/20-40-05-01-08/03354394 «Про результати документальної планової виїзної перевірки КП «Ритуал» Харківської міської ради.
Відповідач вказує на несвоєчасну реєстрацію позивачем змін до статутного фонду у сумі 13  192 018,00  грн., у тому числі за ІІІ квартал 2016 року на суму 769  900,00 грн., за IV квартал 2016 року на суму 3  925  818,00 грн., ІІ квартал 2017 року на суму 8  496  300,00 грн. - державна реєстрація у перевіряємому періоді не відбулася.
За висновком перевірки, отримані грошові кошти для поповнення статутного фонду без державної реєстрації є безоплатно отриманими грошовими коштами, а відтак мали бути включені підприємством до складу доходів за за ІІІ-IV квартал 2016 року, ІІ квартал 2017 року, як безповоротна фінансова допомога.
У зв`язку з невключенням зазначених сум до складу доходів, на думку відповідача, позивачем занижено р. 2240 «інші доходи» по ф. 2 «звіт про фінансовий стан» та відповідно дані податкової декларації з податку на прибуток рядок «фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -)», що призвело до порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України.
Зазначений акт перевірки підписаний уповноваженою особою позивача.
Представником позивача 02.12.2019 до контролюючого органу надано заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 18.11.2019 №807/20-40-05-01-08/03354394.
На підставі вказаних висновків перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.12.2019 №00001320501, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності, у загальному розмірі 2420171,25 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями у сумі 1936137,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 484034,25 грн.
Позивач скористався правом на адміністративне оскарження до Державної податкової служби України.
За результатами розгляду скарги ДПС України 02.03.2020 прийнято рішення №8132/6/99-00-08-05-01-06 про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 16.12.2019 №00001320501 у частині донарахування податку на прибуток внаслідок збільшення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток на суму ПДВ та штрафні санкції у відповідному розмірі, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
У зв`язку з чим, ГУ ДПС у Харківській області 16.03.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення №00000810501, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності, у загальному розмірі 2320956,25 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями у сумі 1856765,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 464191,25 грн.
Позивач, вважаючи назване податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 30.09.2019 року по 11.11.2019 року позивачем задекларовано фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності у сумі 13  192  018,00 грн. (збиток), що свідчить про безпідставність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Правові основи господарської діяльності комунальних підприємств зазначені в Господарському кодексі України (далі по тексту – ГК України; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.
Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.
Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства.
Статтею 29 Закону України від 21.05.1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі по тексту – Закон №280/97-ВР; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; 2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; 3) заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; 4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об`єктів, які можуть надаватися у концесію, подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна; б) делеговане повноваження: погодження в установленому порядку кандидатур для призначення на посаду керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території, які перебувають у державній власності.
Згідно зі ст.61 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.
Районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання.
Складання і виконання районних і обласних бюджетів здійснюють відповідні державні адміністрації згідно з Бюджетним кодексом України.
Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами.
Статтею 2 Бюджетного кодексу України визначено, що субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції; розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат з бюджету.
Відповідно до п.п.1.5, 1.6 гл.1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 року №333 (далі по тексту – Інструкція №333; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за такими кодами економічної класифікації видатків бюджету: капітальні видатки: 3210 "Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)".
Капітальні трансферти - це невідплатні односторонні платежі органів управління, які не ведуть до виникнення або погашення фінансових вимог. Вони передбачені на придбання капітальних активів, компенсацію втрат, пов`язаних з пошкодженням основного капіталу, або збільшення капіталу одержувачів бюджетних коштів. До цієї категорії включаються також трансфертні платежі підприємствам для покриття збитків, акумульованих ними протягом ряду років або таких, які виникли в результаті надзвичайних обставин. Капітальними трансфертами вважаються невідплатні, безповоротні платежі, які мають одноразовий і нерегулярний характер як для надавача (донора), так і для їх отримувача (бенефіціара). Кошти, що виділяються з бюджету як капітальні трансферти, мають цільове призначення.
Згідно з пп.3.2.1 п.3.2 гл.3 Інструкції №333 код 3210 „Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)” 1) капітальні трансферти одержувачам (тобто всі капітальні видатки одержувачів); 2) внески у статутні капітали суб`єктів господарювання відповідно до законодавства; 3) капітальні видатки вищих навчальних закладів та наукових установ відповідно до нормативно-правових актів.
Внесок до статутного фонду (капіталу) органів управління не має характеру невідплатних, безповоротних платежів, оскільки в обмін на внесок до статутного фонду одержуються корпоративні права.
Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (п.1 ст.167 ГК України, пп.14.1.90 п.14.1 ст.14 ПК України).
У відповідності до п.6 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України з бухгалтерського обліку» від 27.06.2013 року №627 рахунок 40 має субрахунок 404 «Внески до незареєстрованого статутного капіталу».
На субрахунку 404 «Внески до незареєстрованого статутного капіталу» відображаються внески, які надходять для формування статутного капіталу, зокрема акціонерного товариства, після його оголошення і до реєстрації відповідних змін до установчих документів. Сальдо субрахунку 404 після реєстрації статутного капіталу в установленому порядку списується у кореспонденції із кредитом субрахунку 401 «Статутний капітал», а у разі якщо підприємству відмовлено у реєстрації статутного капіталу, у кореспонденції з дебетом субрахунку 404 відображаються операції з повернення активів, які надходили як внески.
За обставинами справи, на виконання рішення 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про затвердження кошторисів витрат на виконання «Програми розвитку і реформування житлово-комунального господарства міста Харкова на 2011-2020 роки» за рахунок коштів бюджету міста Харкова на 2016 рік від 13.12.2015 №97/15 та змін до вказаного рішення від 20.04.2016 №227/16 та рішенням 10 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про кошторисні витрати на виконання «Програми розвитку і реформування житлово-комунального господарства міста Харкова на 2011-2020 роки» за рахунок коштів бюджету міста Харкова за 2017 рік виділено кошти по КПКВК 180409 КЕКВ 3210 для поповнення статутного капіталу, зокрема, КП «Ритуал» Харківської міської ради 5000 000,00 грн. та 8  847  920,00 грн.
Вказані кошти перераховані на рахунок позивача, що не заперечується сторонами у справі, які у бухгалтерському обліку останнього були віднесені на субрахунок 404 «Внески до незареєстрованого статутного капіталу». Після реєстрації змін до статуту підприємства сальдо субрахунку 404 після реєстрації статутного капіталу в установленому порядку списувалося у кореспонденції із кредитом субрахунку 401 «Статутний капітал».
Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для проведення державної реєстрації змін до статуту комунального підприємства є прийняття рішення органом місцевого самоврядування про затвердження змін до установчих документів такого підприємства. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі №816/403/17.
Таким чином, необхідною умовою для проведення державної реєстрації змін до статуту підприємства є прийняття рішення Харківською міською радою про затвердження таких змін та про їх державну реєстрацію.
Так, розпорядженням Харківської міської ради 02.12.2019 року «Про затвердження статуту комунального підприємства «Ритуал» Харківської міської ради» №42 затверджено нову редакцію статуту КП «Ритуал» Харківської міської ради. 
На виконання даного рішення державна реєстрація змін до установчих документів (статуту) проведена 03.12.2019 року.
Отже, реєстрація змін до статуту підприємства позивача, зокрема, у частині змін до статутного капіталу відбулася до прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та до закінчення проведення перевірки.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що операції щодо внесків власника (учасників) до статутного капіталу підпадають під визначення доходу та безповоротної фінансової допомоги, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визначення доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Таким чином, операції стосовно внесків власника (учасників) до статутного капіталу не підпадає під визначення доходу, оскільки дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Як вірно визначив суд першої інстанції, саме по собі внесення внеску до статутного капіталу не призводить до появи податкової різниці у контексті розділу ІІІ ПК України.
Якщо особа є платником податку на прибуток з обсягом річного доходу за звітний рік більше 20 млн. грн., то потрібно пам`ятати про коригування фінансового результату на податкові різниці.
Перевіркою встановлено, що за перевіряємий період (з 30.09.2019 року по 11.11.2019 року) позивачем задекларовано фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності у сумі 13  192  018,00 грн. (збиток).
Доводи апелянта про те, що позивачем станом на час проведення перевірки статутний фонд не збільшено, а тому отримані грошові кошти від Харківської міської ради підлягають включенню до складу доходів у вигляді безоплатно отриманих активів, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки вказані кошти надійши з цільовим призначенням “внески” у статутний фонд КП “Ритуал” Харківської міської ради, що підтверджено представником відповідача у ході розгляду справи, при цьому зростання власного капіталу за рахунок отриманих бюджетних коштів, що надійшли як капітальні трансферти на придбання основних засобів від засновника не визнаються доходом згідно П(С) БО 15. 
При цьому, відповідачем не надано до суду та матеріалами справи не містять належних доказів того, що спірні кошти є саме безповоротною фінансовою допомогою. З матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган на власний розсуд визначив зазначені кошти як отриману позивачем безповоротну фінансову допомогу без наявності на те правових підстав.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що Головне управління ДПС у Харківській області при прийнятті податкового-повідомлення рішення від 16.03.2020 року №00000810501 діяло необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування даного рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи відповідача, наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції.
Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в суді першої інстанції та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі № 520/4776/2020  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  31.05.2021 року