Ухвала
Іменем України 
22 червня 2021 року
м. Київ
Справа № 639/2751/19
Провадження № 51-2093 ск 21
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 травня 2021 року про повернення його апеляційної скарги,
встановила:
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 вересня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі- КК) та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 71, 72 КК за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року та призначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на апеляційне оскарження (15 квітня 2021 року) звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 травня 2021 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вказаний вирок суду першої інстанції, повернуто на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, оскільки вважає, що вона постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Перевіривши касаційну скаргу та оскаржуване судове рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Суд касаційної інстанції згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно положень  п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Як убачається з копії ухвали апеляційного суду, оскаржуваний вирок було постановлено 17 вересня 2020 року. Засуджений ОСОБА_4 повторно подав апеляційну скаргу 15 квітня 2021 року, тобто майже через 6 місяців після постановлення оскаржуваного судового рішення, не порушуючи при цьому питання про його поновлення. 
З огляду на наведене та за відсутності клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження, суддя апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК підлягає поверненню.
Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_4 про те, що на адресу апеляційного суду ним була направлена апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, однак судом воно не було враховано при постановленні ухвали, то вони є безпідставними. Зміст апеляційної скарги, яка була долучена засудженим до касаційної скарги, не містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.  
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , тому у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 травня 2021 року про повернення його апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5                                                     ОСОБА_2                                          ОСОБА_3