ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2021 р.           Справа№ 910/254/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Козир Т.П. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 20.04.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" 
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 09.09.2020 (повний текст рішення складено 16.10.2020)
у справі №910/254/20 (суддя Чинчин О.В.) 
за позовом Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь"
до Кіровоградської обласної ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Громадська організація "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" 
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Кіровоградської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення вісімнадцятої сесії шостого скликання Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону".
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Кіровоградської обласної ради двадцять другого скликання № 105 від 14 листопада 1997 року "Про надання мисливських угідь у користування організаціям області для ведення мисливських господарств" позивачу - ГО "Військово-мисливське товариство "Південь" надано право користування мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства, оскільки Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону не було зареєстроване як юридична особа та входило до складу Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України, правонаступником якого є позивач. При цьому позивач наголошує, що з 1997 року саме він здійснював фактичне користування мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства. Також позивач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення про припинення права користування мисливськими угіддями відповідач мав встановити наявність хоча б однієї із підстав, передбачених частиною першою статті 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", однак жодної з таких підстав на час прийняття оскаржуваного рішення не існувало.
У підготовчому засіданні 03.06.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Громадську організацію "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан".
01.07.2020 та 02.07.2020 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення на позов та доповнення до пояснень, в яких третя особа зауважила, що спірні мисливські угіддя були передані відповідачем в користування саме Товариству військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, тоді як позивачем у даній справі (Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь") жодним чином не обгрунтовано та не доведено порушення саме його прав у зв`язку з прийняттям відповідачем оспорюваного рішення.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 позов Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" до Кіровоградської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону" задоволено повністю та визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону". Стягнуто з Кіровоградської обласної ради на користь Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" судовий збір у розмірі 1921 грн.
Судове рішення мотивоване тим, що рішення вісімнадцятої сесії шостого скликання Кіровоградської обласної ради від 23 листопада 2012 року №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону" було прийняте Кіровоградською обласною радою за відсутності підстав для припинення права користування мисливськими угіддями, у зв`язку з чим порушено право фактичного користувача - Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь".
Не погодившись з прийнятим рішенням, 18.11.2020 Громадська організація "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан"  звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2020, провадження у справі №910/254/20 закрити.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому, скаржник стверджує, що господарським судом порушено п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки вирішено спір, який не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства; даний спір є публічно-правовим та мав бути вирішений в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом заявленого позову у даній справі є виключно визнання протиправним та скасування рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень про припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, про жодне оспорювання правомірності набуття іншими особами права користування мисливськими угіддями позивач не заявляє, що свідчить виключно про публічно-правовий характер даного судового спору. Також, скаржник стверджує, що Кіровоградська обласна рада прийняла законне та обґрунтоване рішення від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону", на підставі положень абзацу 7 частини першої ст. 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", оскільки Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону не створювалось та не легалізувалось в установленому законом порядку відповідно до статті 14 Закону України "Про об`єднання громадян", а тому не наділене цивільною дієздатністю, не може бути учасником цивільних відносин та не може набувати цивільних прав та обов`язків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" на рішення  Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі № 910/254/20; призначено розгляд апеляційної скарги.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2020, провадження у справі №910/254/20 закрити. При цьому відповідач зазначив, що діяльність не легалізованого Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону була протизаконною, у зв`язку з чим і було прийнято Кіровоградською обласною радою оспорюване рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.
В письмових поясненнях до апеляційної скарги, наданих суду апеляційної інстанції 01.02.2021, третя особа зазначає, що характер правовідносин та предмет позовних вимог у справі №811/2600/13 та у справі №910/254/20, заявлений позивачем є різним; у справі №811/2600/13 позивач оспорював правомірність користування ГО "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" відповідними мисливськими угіддями, та відповідно, існував спір про цивільне право, тоді як у справі №910/254/20 позивач не оспорював правомірність набуття будь-якою юридичною особою права користування спірними мисливськими угіддями; у даній справі предметом позову є виключно визнання протиправним та скасування рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень про припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, що свідчить виключно про публічно-правовий характер даного судового спору.
В судове засідання апеляційної інстанції 20.04.2021 представник відповідача не з`явився, про поважність причин нез`явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2020, провадження у справі №910/254/20 закрити.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
28 грудня 1993 року Управлінням юстиції Одеської обласної державної адміністрації зареєстровано об`єднання громадян - Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України, що підтверджується свідоцтвом №25 від 28.12.1993 (а.с. 192).
Відповідно до Статуту Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України (затверджений президією Центральної ради Товариства військових мисливців та рибалок України, протокол №13 від 10.09.1993) Південний регіон Товариства мисливців та рибалок України є добровільною громадською організацією в складі Товариства військових мисливців та рибалок України, яка об`єднує мисливців та рибалок військовослужбовців, в тому числі в запасі і відставці, робітників і службовців ЗСУ та членів їх сімей; Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в банках, печатку, штампи, бланки та інші реквізити (а.с. 182-189).
Як вбачається з виписки з протоколу Позачергової конференції мисливців ЗСУ від 21.01.1993, до складу Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України входить Кіровоградська гарнізонна рада (а.с. 190).
Рішенням конференції від 14.06.1996 перейменовано Кіровоградську гарнізонну раду на Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону (а.с. 193).
Рішенням Кіровоградської обласної ради від 14.11.1997 №105 (на підставі Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання, внесених змін і доповнень до нього, ст. 15 Закону України "Про тваринний світ", з метою поліпшення ведення мисливського господарства і збереження тваринного світу області) вирішено, зокрема:
- надати мисливські угіддя у користування Товариству військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону з правом ведення мисливського господарства і користування тваринним світом терміном на 15 років згідно з Додатками 2-4;
- запропонувати користувачам мисливських угідь відповідно до п. 10 Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання заключити з Державним лісогосподарським об`єднанням "Кіровоградліс" договір про умови ведення мисливського господарства;
- Державному лісогосподарському об`єднанню "Кіровоградліс" періодично проводити перевірку правильності ведення мисливського господарства користувачами угідь і у разі грубих або систематичних порушень ставити питання про вилучення мисливських угідь з користування в установленому законом порядку (а.с. 6).
Додатком №4 до вказаного рішення за Товариством військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону закріплено (з правом ведення мисливського господарства і користування тваринним світом) Андрусівське мисливське господарство з наступним розташуванням: Світловодський район: від с. Велика Андрусівка по автодорозі до с. Глинськ, від с. Глинськ по автодорозі до с. Федірки, від с. Федірки по межі Знам`янського району до межі Черкаської області в створі с. Градижськ Полтавської області, від с. Градижськ Полтавської області по воді Кременчуцького водосховища до кам`яного кар`єра, включаючи острови Рибачий, Воронцовський, Кінський і інші безіменні, від кам`яного кар`єра до с. Велика Андрусівка по автодорозі Світловодськ-Чигирин, до повороту на автодорогу Велика Андрусівка - Глинськ; загальна площа - 34000 га (а.с. 8).
Рішенням конференції від 23.09.1999 перейменовано Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону на Кіровоградську гарнізонну організацію Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, яка входить до складу Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України (а.с. 194).
01.02.2008 між Кіровоградським обласним управлінням лісного та мисливського господарства та Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України укладено договір про умови ведення мисливського господарства, у п. 1.1 якого зазначено, що Рішенням Кіровоградської обласної ради від 14.11.1997 №105 надано Кіровоградській гарнізонній організації ТВМР ЗС України терміном до 14.11.2012 мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 34 тис. га, у тому числі лісові угіддя 4,04 тис га, польові - 8,26 тис га, водно-болотні - 21,70 тис. га (а.с. 17-19).
Відповідно до п. 2.1 Договору Кіровоградська гарнізонна організація ТВМР ЗС України має право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, зводити у мисливських угіддях необхідні будівлі і біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів ділянок.
Згідно з п. 2.2 Договору Кіровоградська гарнізонна організація ТВМР ЗС України зобов`язується, зокрема, використовувати мисливські угіддя відповідно до умов їх надання у користування та за призначенням; вести мисливське господарство на закріплених за ним мисливських угіддях з дотриманням вимог Закону України "Про тваринний світ", Закону України "Про мисливське господарство та полювання", інших нормативно-правових актів у галузі охорони та використання тваринного світу, ведення мисливського господарства.
Відповідно до п. 3 Договору Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства має право:
- в міру необхідності, але не менше ніж один раз в три роки проводити перевірку виконання Кіровоградською гарнізонною організацією Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України умов договору, його виробничої та фінансово-господарської діяльності в частині організації та ведення мисливського господарства, охорони та відтворення державного та мисливського фонду;
- в разі невиконання або порушення Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України умов договору, попередити її про необхідність усунення порушень у визначений термін або заборонити використання державного фонду терміном до 3-х років;
- у разі систематичного невиконання Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України умов договору подавати до Кіровоградської обласної ради матеріали про припинення користування мисливськими угіддями.
Рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.08.2010 №917 вирішено внести зміни до рішення обласної ради від 14.11.1997 №105, зокрема, щодо строку передачі в користування мисливських угідь, який встановлено на 30 років до 2027 року включно (а.с. 20).
11.10.2010 між Кіровоградським обласним управлінням лісного та мисливського господарства та Товариством військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону укладено Додаткову угоду до Договору, якою встановлено строк дії договору до 14.11.2027 (а.с. 21).
15.03.2012 Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Кіровоградською обласною громадською організацією ТВМР ЗС України, за результатами якої складено Акт перевірки від 15.03.2012, в якому відсутні будь-які порушення законодавства та умов договору щодо користування мисливськими угіддями (а.с. 25-27).
22.05.2012 Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України проведено перевірку стану ведення мисливського господарства, за результатами якої складено Акт №08.12-5 (а.с. 28-32).
Відповідно до Припису від 22.05.2012, складеного Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, з метою усунення виявлених недоліків, відповідно до ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та ст. 39 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", позивачу вказано:
- до 06.07.2012 отримати погодження ДП "Світловодський ЛГ" на розміщення на території державного лісового фонду біотехнічних споруд;
- до 06.07.2012 привести відповідно до вимог чинного законодавства статутні документи (зареєструватися у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ та організацій) (а.с. 33).
Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України звернулось до Кіровоградської обласної державної адміністрації з поданням (вих. №08-12/1486 від 08.08.2012), в якому просило погодити подання щодо дострокового припинення права користування мисливськими угіддями, загальною площею 34000 га, розташованих на території Світловодського району Кіровоградської області Товариством військових мисливців та рибалок ЗСУ Кіровоградського гарнізону та передачі їх у державний мисливський фонд (а.с. 36).
Вказане подання було погоджено Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області (а.с. 37).
Як вбачається з доповідної записки про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців та рибалок ЗСУ України Кіровоградського гарнізону, в сезон полювання 2011/2012 років фактично не були використані всі ліцензії на полювання кабанів, не забезпечено належну охорону мисливського фонду (зафіксовано лише 4 випадки порушення правил полювання із загальних 817). Крім того, Товариство військових мисливців та рибалок ЗСУ України Кіровоградського гарнізону не зареєстровано як юридична особа. Діяльність не легалізованого Товариства військових мисливців та рибалок ЗСУ України Кіровоградського гарнізону є незаконною, у зв`язку з чим необхідно прийняти рішення про припинення користування товариством мисливськими угіддями (а.с. 38-41).
Рішенням Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391, керуючись ч. 2 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі ст. 15 Закону України "Про тваринний світ", ст.ст. 1, 9, 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" вирішено достроково припинити  право користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців та рибалок ЗСУ України Кіровоградського гарнізону, наданими згідно з рішенням обласної ради від 14.11.1997 №105; передати мисливські угіддя до державного мисливського резерву (а.с. 42).
Предметом позову у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення вісімнадцятої сесії шостого скликання Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону".
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Кіровоградської обласної ради двадцять другого скликання № 105 від 14 листопада 1997 року "Про надання мисливських угідь у користування організаціям області для ведення мисливських господарств" позивачу - ГО "Військово-мисливське товариство "Південь" надано право користування мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства, оскільки Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону не було зареєстроване як юридична особа та входило до складу Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України, правонаступником якого є позивач. При цьому позивач наголошує, що з 1997 року саме він здійснював фактичне користування мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства. Також позивач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення про припинення права користування мисливськими угіддями відповідач мав встановити наявність хоча б однієї із підстав, передбачених частиною першою статті 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", однак жодної з таких підстав на час прийняття оскаржуваного рішення не існувало.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.
Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.
Виходячи з системного аналізу ст. ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.
У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.
Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Відповідно до п.1.1 Статуту Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь", затвердженого 20.11.2008 та зареєстрованого 09.09.2010, Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь" створена шляхом перейменування Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.
Згідно з п.4.17 Статуту Організація має у своєму складі Кіровоградську обласну організацію ГО "ВМТ "Південь" та Андрусівське мисливське господарство (а.с. 195-200).
Отже, позивач є правонаступником Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (попередня назва - Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України), до складу якої входили первинні організації, без статусу юридичних осіб, зокрема, Кіровоградська гарнізонна Рада, яка в подальшому перейменована у Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону.
Найменування позивача, як юридичної особи, неодноразово змінювалось.
З 28.12.1993  по 23.09.1999 - Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України з утворенням структурної організації.
З 23.09.1999 по 20.11.2008 - Південна регіональна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України з утворенням окремої структурної організації.
З 20.11.2008 - Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь".
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що прийняттям Кіровоградською обласною радою оспорюваного рішення були порушені права саме позивача, з огляду на що Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь" є належним позивачем у даній справі.
Згідно зі ст. 71 Лісового кодексу України, у редакції чинній на час прийняття рішення №105 від 14.11.1997, земельні ділянки лісового фонду для потреб мисливського господарства (мисливські угіддя) надаються користувачам відповідно до Закону України "Про тваринний світ".
У відповідності до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про тваринний світ", чинного на час прийняття рішення №105 від 14.11.1997, з метою організації та ведення мисливського господарства юридичним і фізичним особам надаються у користування спеціально визначені для цього мисливські угіддя.
Аналогічна норма визначена у п. 8 Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.1996 №780, чинного на час винесення рішення №105 від 14.11.1997.
Пунктом 10 зазначеного Положення встановлено, що умови ведення мисливського господарства визначаються договором, який укладається між державним органом лісового господарства Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя і користувачем мисливських угідь.
З аналізу зазначених норм вбачається, що мисливські угіддя надаються користувачам, з якими укладаються договори про умови ведення мисливського господарства, при цьому користувачами можуть бути лише фізичні та юридичні особи.
Таким чином, на час прийняття рішення №105 від 14.11.1997 визначальною умовою для отримання у користування мисливських угідь було набуття організацією статусу юридичної особи та наявності у неї цивільної дієздатності, яка, з огляду на ч. 2 ст. 26 Цивільного кодексу Української РСР, чинного на час прийняття рішення №105 від 14.11.1997, виникала з моменту затвердження статуту чи положення юридичної особи.
Водночас припинення діяльності юридичної особи мало наслідком припинення права користування мисливськими угіддями відповідно до п. 13 Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання.
Як вбачається з матеріалів справи, Кіровоградська гарнізонна Рада Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України, Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, Кіровоградська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України не затверджували статутів чи положень, не були зареєстровані як юридичні особи та входили до структури позивача.
Оскільки Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, яке вказане у рішенні Кіровоградської обласної ради №105 від 14.11.1997 користувачем мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства, не мало статусу юридичної особи та входило до структури позивача, то отримуючи в користування відповідні мисливські угіддя воно діяло від імені та в інтересах юридичної особи - Південного регіону Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України, що вказує на те, що  право користування мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства фактично було надано саме Південному регіону Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України, правонаступником якого є позивач.
У відповідності до ч. 2 ст. 31 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" від 22.02.2000 припинення права використання державного мисливського фонду або права користування мисливськими угіддями може мати місце лише у випадках, передбачених статтею 23 цього Закону.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, право користування мисливськими угіддями припиняється у разі: закінчення строку користування; добровільної відмови від користування; припинення діяльності юридичних осіб, яким надано у користування мисливські угіддя; систематичного невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, зобов`язань, обумовлених договором між користувачем мисливських угідь та власником (користувачем) земельних ділянок або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства; погіршення якості мисливських угідь з вини їх користувача; в інших випадках, передбачених законодавством.
Рішення про припинення права користування мисливськими угіддями, крім випадку закінчення строку користування, приймаються за поданням територіальних органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання або у галузі охорони навколишнього природного середовища тими самими органами, які уповноважені на надання у користування мисливських угідь.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.
При цьому відповідно до ч. 12 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при прийнятті оспорюваного рішення, яким вирішено достроково припинити  право користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців та рибалок ЗСУ України Кіровоградського гарнізону, наданими згідно з рішенням обласної ради від 14.11.1997 №105, та передати мисливські угіддя до державного мисливського резерву, Кіровоградська обласна рада керувалась положеннями ч. 2 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 15 Закону України "Про тваринний світ", ст.ст. 1, 9, 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", проте обласною радою не зазначено жодної підстави для дострокового припинення права користування мисливським угіддями, передбаченої ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання".
Абзацом 7 ч.1 ст.23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачено, що право користування мисливськими угіддями припиняється в інших випадках, передбачених законодавством.
Тобто, зазначена норма підлягає застосуванню за умови, якщо законодавством передбачено інші підстави, за наявності яких припиняється право користування мисливськими угіддями.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Закон України "Про об`єднання громадян" від 16.06.1992 №2460-ХІІ, чинний на час винесення оскаржуваного рішення, не передбачав відсутність легалізації об`єднання громадян як підставу для припинення права користування мисливськими угіддями, а тому посилання на порушення Кіровоградською гарнізонною організацією військових мисливців та рибалок Збройних Сил України вимог зазначеного Закону як на підставу для припинення права користування мисливськими угіддями є необґрунтованим та безпідставним.
Також не може бути в даному випадку підставою для припинення права користування мисливськими угіддями припинення діяльності юридичних осіб, яким надано у користування мисливські угіддя (абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання"), оскільки судом встановлено, що мисливські угіддя Андрусівського мисливського господарства фактично були надані у користування позивачу, який на час прийняття оскаржуваного рішення не припинив діяльність юридичної особи.
Натомість відсутність реєстрації саме Кіровоградської гарнізонної організації військових мисливців та рибалок Збройних Сил України також не може бути розцінено як припинення діяльності юридичної особи, оскільки така діяльність не розпочиналась.
У доповідній записці до рішення "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону" вказано також, що під час перевірки Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону встановлено, що у сезон полювання 2011/2012 років фактично відбулося невиконання ліміту використання диких мисливських тварин, затвердженого Міністерством екології та природних ресурсів України - з 18 проведених ліцензійних полювань по кабану добуто 6 голів; не забезпечено належну охорону мисливського фонду - в період з 2008 по 2011 рік Єгерською службою Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону зафіксовано лише 4 випадки порушення правил полювання із загальних 817, тобто зазначено про невиконання зобов`язань, обумовлених договором про умови ведення мисливського господарства від 01.02.2008.
Водночас, як встановлено вище, Кіровоградським обласним управлінням лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України в 2012 році було проведено перевірку щодо ведення мисливського господарства Товариством військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, за результатами якої складено акт №08-12-5 перевірки стану ведення мисливського господарства від 22.05.2012, в якому не встановлено фактів систематичного невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, зобов`язань, обумовлених договором між користувачем мисливських угідь та власником (користувачем) земельних ділянок або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.
Приймаючи рішення про припинення права користування мисливськими угіддями Кіровоградська обласна рада, як суб`єкт владних повноважень, була зобов`язана перевірити інформацію, вказану у відповідному поданні та переконатися у наявності підстав, визначених ч.1 ст.23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання".
Проте, відповідачем не надано суду доказів наявності підстав для припинення права позивача на користування мисливськими угіддями, визначених ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання".
Отже, рішення №391 від 23 листопада 2012 року "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону" було прийняте Кіровоградською обласною радою за відсутності визначених законом підстав для припинення права користування мисливськими угіддями, що спричинило порушення права користування мисливськими угіддями фактичного користувача - Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь".
У відповідності до ч. 4, 5 ст.31 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" порушені права користувачів мисливських угідь підлягають поновленню. Поновлення порушених прав користувачів мисливських угідь провадиться радами, місцевими державними адміністраціями відповідно до їх повноважень, судом або третейським судом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" про визнання протиправним та скасування рішення Кіровоградської обласної ради вісімнадцятої сесії шостого скликання №391 від 23 листопада 2012 року "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи третьої особи про наявність підстав для закриття провадження у справі, посилаючись на те, що предметом заявленого позову у даній справі є виключно визнання протиправним та скасування рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень про припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, що свідчить про публічно-правовий характер даного судового спору, є безпідставними, оскільки спір у даній справі обумовлений порушенням права позивача як користувача мисливськими угіддями, тобто спір про право цивільне, а тому позов у даній справі підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь" зверталась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення вісімнадцятої сесії шостого скликання Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону" (справа №811/2600/13-а).
Постановою Верховного Суду від 20.09.2018 закрито провадження у справі №811/2600/13-а; роз`яснено позивачу, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі сторонам  було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.
Судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається судом на скаржника відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі №910/254/20 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Громадську організацію "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан".
4. Матеріали справи №910/254/20 повернути Господарському суду міста Києва.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 05.05.2021.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                Т.П. Козир