ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 р.	Справа № 520/16787/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,  по справі № 520/16787/2020
за позовом         ОСОБА_1      
до        Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                  
про визнання протиправною та скасування вимоги,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області,  в якому просила: 
          - визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС України в Харківській області м. Харків від 19.08.2020 року № Ф-1950-51 у розмірі 23785,08 грн.;
          - стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС України в Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021  позов  задоволено.
          Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС України в Харківській області м. Харків від 19.08.2020 року № Ф-1950-51 у розмірі 23785,08 грн..
          Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ: 43143704, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачену  суму  судового  збору  у розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп.) грн. 
Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Під час апеляційного розгляду справи судом замінено  відповідача з Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ 43143704) на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ЄДРПОУ 43983495) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020р. № 893 «Про деякі питання територіальних органів Державної податкової служби»  та витягу з Єдиного державного реєстру України.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що  Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області 22.04.1997 року, про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців.
На обліку в Головному управління ДПС у Харківській області, Балаклійському ДПІ перебуває з 22.04.1997 року
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 припинено за власним рішенням підприємця 13.10.2020 року.
Таким чином в період з 22.04.1997 року по 13.10.2020 року згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач перебував в статусі фізичної особи-підприємця.
Головним управлінням ДПС у Харківській області було сформовано та направлено до ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 19.08.2020 року № Ф-1950-51 у розмірі 23785,08 грн.
Позивач, не погоджуючись із вказаною вимогою, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та  не доведеності відповідачем правомірності прийнятого   ним рішення. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до пп. 19-1.1.1 та 19-1.1.2 ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) до функцій контролюючих органів віднесено здійснення адміністрування податків, зборів, платежів; контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Згідно норми п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 (із змінами та доповненнями) платники єдиного внеску, починаючі з жовтня 2013 року зобов`язані подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника у строки, встановлені законодавством.
Форми та строки подання звіту визначені розділом III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015          № 435 та зареєстрованого в Мінюсті України 23.04.2015 за № 460/26905, що діє з 30.04.2015 (далі - Порядок № 435).
У зв`язку з прийняттям Закону України від 4 липня 2013 № 406—VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із проведенням адміністративної реформи» функція забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску передана органам доходів і зборів (на даний час органи ДПС).
Відносини справляння єдиного внеску регулюються в частині адміністрування — ПКУ, в частині своєчасності подання звітності, повноти, своєчасності, нарахування та сплати — Законом № 2464. Так, відповідно до преамбули вказаного Закону, цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 63.2 ст. 63 ПКУ взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.
Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464).
Так, платниками єдиного внеску, як зазначено у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування          
Звертаємо увагу, що з 01.01.2017 року відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску.
Згідно з абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, у разі, якщо платник єдиного внеску, визначений п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Водночас сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464).
Максимальна база величини нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464).
Отже, з 01.01.2017 базу нарахування єдиного внеску зобов`язані визначати платники, вказані у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, які не отримують дохід (прибуток) від провадження підприємницької діяльності.
З 01 січня 2018 року Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 змінено строк сплати єдиного внеску з (року на квартал).
Єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки, визначеної ст. 7 Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону № 2464).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - З 200,00 гривень.
У 2017 році, за який здійснено нарахування, мінімальний місячний розмір страхового внеску складав 704 гривні, в той час як річний - 8 448 гривень.
Згідно з даними інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування (КВЕД - 60.22.0 - Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах) у період з 24.04.1997 по 13.10.2020 (витяг наявний у матеріалах справи).
Водночас, станом на поточну дату, платник податків ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ДПС, як фізична особа - підприємець, яка отримувала дохід від підприємницької діяльності.
Зміни до Закону № 2464, які набрали чинності з 01.01.2017 встановили, що нарахування єдиного внеску зобов`язані визначати платники, вказані у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, які не отримують дохід (прибуток) від провадження підприємницької діяльності.
Згідно з розділом XI Порядку № 1588 підставою для зняття ФОП як платника податків з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням.
Дата зняття з обліку ФОП відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.
Дані про зняття з обліку ФОП передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до ЄДР із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.
Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа — платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.
Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах.
Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) із зазначенням типу форми «ліквідаційна», де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності платниками єдиного внеску в тому числі ФОП - платниками єдиного податку подається протягом 30 календарних днів з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності (пп. 10, 11 розділу III Порядку № 435).
Останнім періодом, за який необхідно обчислити та сплатити єдиний внесок, буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення. Сплачується єдиний внесок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання Звіту із зазначенням типу форми «ліквідаційна» (пп. 1 п. 13 розділу IV Інструкції № 449).
Зняття з обліку ФОП - платників єдиного внеску здійснюється контролюючими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (ст. 5 Закону № 2464). Такі перевірки проводяться у порядку, встановленому ПКУ.
Матеріали справи свідчать, що станом на 30.11.2020 згідно з даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 обліковується борг у сумі 31 788.74 гривень.
Заборгованість зі сплати єдиного внеску виникла внаслідок несплати нарахувань: нарахування єдиного внеску від 09.02.2018 - 8448, 00 гривень (за 2017 рік).; за І квартал 2018 року). внеску          від          19.04.2018 -          2 457,          18 грн.; за II квартал 2018 року          внеску від          19.07.2018 -          2 457,          18          гривень; за ІП квартал 2018 року          внеску          від 19.10.2018 - 2 457,          18          гривень;  за IV квартал 2018 року          внеску          від          19.01.2019 -          2 457,          18 грн.; за І квартал 2019 року внеску          від          19.04.2019 -          2 457,          18          гривень; за II квартал 2019 року          внеску          від          19.07.2019 -          2 457,          18          гривень; нараховано єдиного за Ш квартал 2019 року          внеску          від          19.10.2019 -          2 457,          18          гривень; за IV квартал 2019 року          внеску          від          19.01.2020 -          2 457,          18          гривень; нараховано єдиного (за січень та лютий 2020 року)          внеску          ВІД          19.04.2020 -          2 078,          128          гривень; нараховано єдиного (за червень 2020 року).          внеску          ВІД          19.07.2020 -          1 039,          06          грн.; нараховано єдиного (за Ш квартал 2020 року).          внеску          ВІД          19.10.2020 -          3 178,          12 гривень
Відповідно до розділу IV «Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такій фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки). Фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:
- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;
- якщо платник на кінець календарного місяця має недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У зв`язку з вищезазначеним, контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 19.08.2020 Ф-1950-51 у розмірі 23 785,08 гривень.
Відтак, сплата єдиного внеску є обов`язкова, навіть, якщо позивач не здійснює господарську діяльність.
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанцій не в повному обсязі дослідив докази та встановив обставини справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного судового рішення.
Окремо слід зазначити, що у висновку, викладеному у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», вказано, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя. судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті суд першої інстанції  неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи,  що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню,  з прийняттям постанови про відмову в  задоволенні позову.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року по справі № 520/16787/2020 - скасувати.
                    Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до        Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич   	

Повний текст постанови складено  18.06.2021 року