Номер провадження: 22-ц/813/6712/21 
Номер справи місцевого суду: 519/57/21
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 519/57/21
Номер провадження: 22-ц/813/6712/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів – Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Дерезюк В.В.,

учасники справи: 
- позивач - ОСОБА_1 ,
- відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору - Южненський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про зняття арешту майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору - Южненський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Южного міського суду Одеської області, постановлену у складі судді Барановської З. І. 19 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі,
встановив:

2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Южного міського суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений постановою заступника начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Васильєва Ю.Ю. від 06.11.2012 року у виконавчому провадженні №35008016.
ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги тим, що заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 13.10.2011 року у справі № 2-457/11 задоволений позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-502/081/2008 від 06.06.2008 року. Відповідно до рішення суду з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" стягнуто заборгованість в сумі - 2 096 365, 96 грн. та в рівних частках судові витрати в розмірі – 1 820 грн..
Під час примусового виконання зазначеного рішення суду, в межах виконавчого провадження № 35008016 постановою заступника начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Васильєва Ю.Ю. від 06.11.2012 року накладений арешт на все нерухоме та рухоме майно, про що свідчать зміст Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження - 13212178 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 21.12.2012 року (справа № 1533/1580/2012) заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 13.10.2011 року у цивільній справі за позовом ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом скасовано. Справа призначена до розгляду в загальному порядку.
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22.02.2013 року у справі № 519/43/13 позов ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МГ-502/081/2008 від 06.06.2008 року в сумі - 2 096 365, 96 грн. задоволений в повному обсязі.
За рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" стягнуто - 2 096 365, 96 грн. та судові витрати в розмірі – 1 820 грн..
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Скасовано рішення Южного міського суду Одеської області від 22.02.2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ "OUT Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором № ML-502/081/2008 від 06.06.2008 ,року в сумі - 2 096 365, 96 грн.. У задоволені позову ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна" в частині солідарного з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № МГ- 502/08 1/2008 від 06.06.2008 року в сумі - 2 096 365, 96 грн. повністю відмовлено.
Наявність арешту рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, який накладений у виконавчому провадженні № 35008016 постановою заступника начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Васильєва Ю.Ю. від 06.11.2012 року, безпідставно порушує та обмежує її цивільні права, оскільки заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 13.10.2011 року в цивільній справі за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом скасоване (а. с. 1 - 3).

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 19 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторінг Україна» про зняття арешту майна, за участю третьої особи – Южненський міський відділ ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).
Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява на предмет судового контролю за діями/бездіяльністю державного виконавця при виконанні судового рішення в іншій цивільній справі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачає іншу форму звернення та порядок вирішення (а. с. 6 - 8).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Южного міського суду Одеської області від 19 січня 2021 року скасувати. Справу направили до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що: 1) предметом розгляду справи є - усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом зняття арешту з рухомого та нерухового майна; 2) в ухвалі суду не міститься посилань на інший вид судочинства, в якому позивачу належить звертатись до суду за захистом своїх прав; 3) суд першої інстанції не навів обставини, які б свідчили про недобросовісність дій ОСОБА_2 при зверненні до суду в порядку позовного провадження (а. с. 12-16).

2.5 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від  25.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 19 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  25.02.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду.
15.04.2021 року від адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи або проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 13.10.2011 року у справі № 2-457/11 задоволений позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-502/081/2008 від 06.06.2008 року. Відповідно до рішення суду з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" стягнуто заборгованість в сумі - 2 096 365, 96 гри. та в рівних частках судові витрати в розмірі – 1 820 грн..
При примусовому виконанню зазначеного рішення суду в межах виконавчого провадження № 35008016 постановою заступника начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Васильєва Ю.Ю. від 06.11.2012 року накладений арешт на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 , про що свідчать зміст Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження - 13212178 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 21.12.2012 року (справа № 1533/1580/2012) заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 13.10.2011 року у цивільній справі за позовом ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку.
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22.02.2013 року. ОСОБА_4 у справі № 519/43/13 позов ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МГ-502/081/2008 від 06.06.2008 року в сумі - 2 096 365, 96 грн. задоволений в повному обсязі.
За рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" стягнуто - 2 096 365, 96 грн. та судові витрати в розмірі – 1 820 грн..
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Рішення Южного міського суду Одеської області від 22.02.2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ "OUT Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором № ML-502/081/2008 від 06.06.2008 ,року в сумі - 2 096 365, 96 грн. скасовано. У задоволені позову ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна" в частині солідарного з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № МГ- 502/08 1/2008 від 06.06.2008 року в сумі - 2 096 365, 96 грн. повністю відмовлено.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують. 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Доводи апелянта про те, що предметом розгляду справи є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту з рухомого та нерухового майна не заслуговують на увагу, оскільки предметом даної справи є тільки зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, накладеного під час примусового виконання заочного рішенням Южного міського суду Одеської області від 13.10.2011 року, в межах виконавчого провадження № 35008016.
Доводи апелянта про те, що в ухвалі суду не міститься посилань на інший вид судочинства, в якому позивачу належить звертатись до суду за захистом свої прав, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що арешт на все майно позивача був накладений при примусовому виконанні виконавчого листа №2-457/11 від 13.10.2011, виданого Южним міським судом Одеської області по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч.3 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Відповідно до ч.1,2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Як вже було становлено, що ухвалою Южного міського суду Одеської області від 21.12.2012 року (справа № 1533/1580/2012) заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 13.10.2011 року скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку.
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22.02.2013 року позов ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МГ-502/081/2008 від 06.06.2008 року в сумі - 2 096 365, 96 грн. задоволений в повному обсязі.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Рішення Южного міського суду Одеської області від 22.02.2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ "OUT Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором № ML-502/081/2008 від 06.06.2008 ,року в сумі - 2 096 365, 96 грн. скасовано. У задоволені позову ТОВ "ОТГІ Факторинг Україна" в частині солідарного з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № МГ- 502/08 1/2008 від 06.06.2008 року в сумі - 2 096 365, 96 грн. повністю відмовлено.
З наведеного виходить, що закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження - оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин, що не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.   
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –– залишити без задоволення.

Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 19 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 23 квітня 2021 року.

Головуючий суддя:                                        А. П. Заїкін

Суддів                                                         О. В. Князюк                                                
                                                               С. О. Погорєлова