УХВАЛА

13 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/7676/19-а
адміністративне провадження № К/9901/15393/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №200/7676/19-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про зобов`язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку, моральної шкоди, 

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправним та скасувати Наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 червня 2019 року №42-ДС «Про результати службового розслідування відносно ОСОБА_3 » яким за «невиконання плану проведення звірок та даних особових карток військовозобов`язаних, які працюють на підприємствах м. Торецька відповідно до графіку затвердженого розпорядженням голови військово-цивільної адміністрації м. Торецьк № 11/91р від 10 грудня 2018 року» ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «догпнп»;
-визнати протиправним та скасувати Наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 червня 2019 року №43-ДС «Про результати службового розслідування відносно ОСОБА_3 » яким за «появу державного службовця ОСОБА_3 13 квітня 2019 року в Торецькому міському військовому комісаріаті з ознаками алкогольного сп`яніння», а також враховуючи попередні стягнення було вирішено підготувати проект наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби за пунктом 5 статті 66 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із вчиненням дисциплінарних проступків, передбачених пунктом 1, пунктом 13 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» та за пунктом З статті 40 Кодексу законів про працю України;
-визнати протиправним та скасувати Наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №65-ДС від 01 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з 01 серпня 2019 року;
-поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдат запасу Торецього міського військового комісаріату, з якої її було звільнено з 01 серпня 2019 року;
-стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення до дня винесення рішення у справі;
-стягнути з відповідача 250 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди яка завдана незаконним звільненням;
-допустити рішення до негайного виконання.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Наказ військового комісара Торецького міського військового комісаріату від 07 червня 2019 року №42-ДС «Про результати службового розслідування відносно ОСОБА_3 » яким за «невиконання плану проведення звірок та даних особових карток військовозобов`язаних, які працюють на підприємствах м. Торецька відповідно до графіку затвердженого розпорядженням голови військово-цивільної адміністрації м. Торецьк № 11/91р від 10 грудня 2018 року» ОСОБА_1 було оголошено дисциплінарне стягнення «догана».
Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №65-ДС від 01 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з 01 серпня 2019 року.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдат запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої її було звільнено з 02 серпня 2019 року.
Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення ОСОБА_1 до дня винесення рішення у справі, з 02 серпня 2019 року по дату винесення рішення 15 вересня 2020 року, у сумі 164528, 31 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності– як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада публічної служби, яку обіймала позивачка та у зв`язку зі звільненням з якої виник цей спір (головний спеціаліст відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдат запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, є справою незначної складності.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі не наведено фактів наявності значного суспільного інтересу. Скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,  

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №200/7676/19-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про зобов`язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку, моральної шкоди.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько  А.Г. Загороднюк