ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 р.	Справа № 520/18321/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 18.02.21 року по справі № 520/18321/2020
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради                  
          про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
17.12.2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (далі – відповідач), в якому просила суд: 
визнати протиправною відмову Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради по заяві ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ”;
зобов`язати Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради (ЄДРПОУ: 06716538) надати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ”;
стягнути з Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (ЄДРПОУ: 06716538) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради по заяві ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ”.
Зобов`язано Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради (ЄДРПОУ: 06716538) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ” з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 06716538, вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7, м. Харків, 61003) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Стягнуто з Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 06716538, вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7, м. Харків, 61003) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати в сумі 26 (двадцять шість) грн. 00 коп.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року по справі №520/18321/2020 в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради подана ОСОБА_1 заява від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «повністю не перевірялась» лише свідчить про невиконання таким органом покладених на нього функцій. Крім того, позивач наголошує, що відповідач не спростував належними доказами надання ОСОБА_1 із відповідною заявою усіх необхідних документів для прийняття рішення про видачу містобудівних умов та обмежень. Позивач зазначає, що ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача надати містобудівні умови та обмеження.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року по справі №520/18321/2020 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що в за відсутності у заяві ОСОБА_1 функціонального призначення будівлі літ. “Д-1” по АДРЕСА_1 після реконструкції, Департамент був позбавлений можливості визначити відповідність або невідповідність намірів забудови обов`язковим до виконання вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Крім того, відповідач вказав, що відповідно до вказаної заяви від 04.11.2020 позивач мав наміри отримати містобудівні умови та обмеження для реконструкції будівлі літ. “Д-1” та нежитлових приміщень а також те, що заява не містить інформації щодо розташування зазначених нежитлових приміщень, що підлягають реконструкції, у складі будівлі літ. “Д-1”. Таким чином, в наданому ОСОБА_1 пакеті документів відсутні документи, що підтверджують право власності позивача на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради правомірно відмовлено у наданні містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва «Реконструкція будівлі літ. «Д-1» під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 » на підставі п. 1 ч. 4 ст. 29 Закону № 3038-УІ, (наказ директора Департаменту від 25.11.2020 № 271м).
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг. дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню, вимоги апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулась до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради із заявою від 14.10.2020, в якій просила надати містобудівні умови та обмеження реконструкції будівлі літ. “Д-1” за адресою: АДРЕСА_1 . Також, в заяві зазначено, що реконструкція буде виконуватися в межах існуючих фундаментів.
В додатках вищевказаної заяви зазначено: копія договору купівлі-продажі від 22.03.2019 за № 225, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер об`єкту нерухомого майна 660583263101, копія паспорту ОСОБА_1 , копія ІПН ОСОБА_1 , оригінал виконавчої зйомки будівлі, зареєстрованої в базі даних містобудівного кадастру за № 156/2020 від 12.10.2020, копія довіреності від 25.05.2020 за № 221 на представника ОСОБА_2 .
Листом Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради № Я-1-1705/0/333-20.01.01-12 від 30.10.2020 позивача було повідомлено, що у наданому пакеті документів відсутня заява з зазначеним функціональним призначенням будівлі літ. “Д-1” після реконструкції, тому неможливо визначити відповідність намірів забудови містобудівній документації, а саме плану зонування (зонінгу) території у складі генерального плану міста Харкова, затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради від 18.12.2019 №1902/19. Також, повідомлено, що на підставі п.1 частини четвертої ст. 29 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 № 3038-VI, із внесеними змінами наказом від 30.10.2020 №253м Департамент відмовляє в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” по АДРЕСА_1 ”.
Позивач звернулась до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради із заявою від 04.11.2020, в якій просила надати містобудівні умови та обмеження реконструкції будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що на лист від 30.10.2020 за вих. № Я-1-1705/0/333-20.01.01-12 уточнює, що реконструкція буде виконуватися в межах існуючих фундаментів.
В додатках вищевказаної заяви зазначено: копія договору купівлі-продажу від 22.03.2019 за № 225, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер об`єкту нерухомого майна 660583263101, копія паспорту ОСОБА_1 , копія ІПН ОСОБА_1 , оригінал виконавчої зйомки будівлі, зареєстрованої в базі даних містобудівного кадастру за № 156/2020 від 12.10.2020, копія довіреності від 25.05.2020 за № 221 на представника ОСОБА_2 .
Листом Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради № Я-1-1837/0/333-20.01.01-12 від 25.11.2020 позивача повідомлено, що згідно ст.29 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 №3038-VI, із внесеними змінами містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000. Вказано, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлова будівля літ. “Д-1” загальною площею 35,7 кв.м по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначено, що інформація щодо реєстрації нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 в зазначеному реєстрі відсутня. Також, вказано, що позивачем надано неповний пакет документів, зазначених у ст.29 Закону, а саме відсутня копія документа на право власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 . Крім того, вказано, що на підставі п.1 частини четвертої ст.29 Закону наказом від 25.11.2020 №271м Департамент відмовляє в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 ”.
Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача, звернулась з даним позовом до суду.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради по заяві ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ” є протиправною.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ” з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності” № 3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі - Закон № 3038-VI).
Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 3038-VI встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 3038-VI, проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних;  розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
У відповідності до ст. 29 Закону № 3038-VI, фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови, обмеження та технічні умови для проектування об`єктів будівництва в рамках здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії, можуть надаватися приватному партнеру, концесіонеру на підставі документа, що засвідчує право користування земельною ділянкою, виданого підприємству, установі, організації, що є балансоутримувачем майна, що передається у концесію, за умови, що така земельна ділянка (або її частина) відповідно до положень договору необхідна для здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії.
Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Частиною 4 ст. 34 Закону № 3038-VI, реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури може здійснюватися без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм та правил. Порядок влаштування засобів безперешкодного доступу до об`єктів або їх розумного пристосування встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.
Матеріалами справи встановлено,  що позивач звернулась до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради із заявою від 04.11.2020, в якій просила надати містобудівні умови та обмеження реконструкції будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що на лист від 30.10.2020 за вих. № Я-1-1705/0/333-20.01.01-12 уточнює, що реконструкція буде виконуватися в межах існуючих фундаментів. 
До вказаної заяви додано наступні документи: копія договору купівлі-продажі від 22.03.2019 за № 225, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер об`єкту нерухомого майна 660583263101, копія паспорту ОСОБА_1 , копія ІПН ОСОБА_1 , оригінал виконавчої зйомки будівлі, зареєстрованої в базі даних містобудівного кадастру за № 156/2020 від 12.10.2020, копія довіреності від 25.05.2020 за № 221 на представника ОСОБА_2 .
В своїй відмові відповідач посилається на відсутність копії документа на право власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 . Крім того, відповідач зазначає, що нежитлова будівля літ. “Д-1” загальною площею 35,7 кв. м по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , а інформація щодо реєстрації нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 відсутня.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що  відповідачем не врахована та обставина, що зазначена в заяві, нежитлові приміщення, на які просила надати містобудівні умови та обмеження реконструкції, є складовою будівлі літ. “Д-1” за адресою АДРЕСА_1 .
Крім того, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_1 перебувають також нежитлові будівлі “Ж-1” та “Е-1” за адресою АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про передчасну відмову Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради по заяві ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва.
Доводи апеляційної скарги відповідача не підтверджують недотримання позивачем норм Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради в апеляційній скарзі обмежився лише викладом обставин справи та норм права.
Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги відповідача повністю повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав оцінку та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнаня протиправною відмову Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради по заяві ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ”.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача, що ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача надати містобудівні умови та обмеження.
Так, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).
При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії», п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначає на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).
З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, колегія суддів відзначає наступне.
Частиною четвертою  статті 245 КАС України  визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.
Таким чином, в даному випадку необхідним та ефективним способом захисту позивача у спірних відносинах є зобов`язання Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради надати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва: “Реконструкція будівлі літ. “Д-1” під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ”, оскільки зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2020 не гарантує дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача.
Решта тверджень та посилань апелянтів колегією суддів не приймається до уваги, через їх необґрунтованість або непідтвердженість матеріалами справи.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Щодо стягнення судових витрат понесених позивачем, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно  ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів зазначає, що позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до квитанції №31269612 від 10.03.2021 року на суму 1261,20 грн.
З урахуванням наведеного, колегія суддів  приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 у справі №520/18321/2020, суд помилково застосував норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради Харківської області  залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 по справі № 520/18321/2020  скасувати в частині зобов`язання Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2020 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: «Реконструкція будівлі літ. «Д-1» під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 » з урахуванням висновків суду.
В цій частині прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Зобов`язати Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради надати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва: «Реконструкція будівлі літ. «Д-1» під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 »
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 06716538, вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  26.05.2021 року