Ухвала       
 
03 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/111/16
провадження № 61-7049ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 21 квітня 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 березня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме сплатити судовий збір. 
 
На виконання ухвали Верховного Суду від 29 квітня 2021 року ОСОБА_1 надав клопотання, у якому просить звільнити його від сплати судового збору на підставі підпункту а пункту 2, пункти 1, 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на те, що є військовослужбовцем та має на утриманні неповнолітню дитину. На підтвердження указаних обставин суду надано копії свідоцтв про народження дитини, копію посвідчення учасника бойових дій, копію довідки Міністерства оборони України від 26 січня 2021 року № 80 видану ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 06 листопада 2019 року по 15 лютого 2020 року та з 17 березня 2020 року по 12 серпня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
 
Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору або його зменшення свідчить, що вказані обставини, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення або зменшення розміру судового збору. Оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан  ОСОБА_1 . До касаційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання касаційної скарги. Такими документами, наприклад, можуть бути довідки про доходи (зокрема і фіскальних органів), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо. 
 
Крім того,  ОСОБА_1 у клопотанні про звільнення від сплати судового збору  посилається на пункт 1 та підпункт а пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Наведені ОСОБА_1 доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1, 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки ОСОБА_1 у справі є відповідачем. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Отже  ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в порядку та розмірі, який визначений в ухвалі Верховного Суду від 29 квітня 2021 року.
 
Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Аналіз клопотання  ОСОБА_1 свідчить про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків, оскільки ухвала Верховного Суду від 29 квітня 2021 року не виконана. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його.
 
Керуючись статтями 120, 127, 136, 185, 260, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
 
Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги до 06 липня 2021 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                         І. О. Дундар