ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 р.	Справа № 520/15663/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.02.21 року по справі № 520/15663/2020
за позовом          Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозленд"      
до          Слобожанської митниці Держмитслужби                   
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозленд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати    протиправним і скасувати рішення  Слобожанської    митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2020/001575/2 від 19.08.2020 р.
- стягнути    за рахунок    бюджетних асигнувань    Слобожанської    митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленко, 16-Б. код ЄДРПОУ 43332958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (93400. Луганська обл.. м. Сєвєродонецьк. вул. Єгорова. 11. код ЄДРПОУ 41459351) судовий збір у сумі 2102.00 грн.;
- стягнути  за рахунок   бюджетних асигнувань  Слобожанської  митниці Держмитслужби (61003. м. Харків, вул. Короленко. 16-Б. код ЄДРПОУ 43332958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (93400. Луганська обл.. м. Сєвєродонецьк. вул. Єгорова. 11. код ЄДРПОУ 41459351) витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі відповідно до доказів, що додаються до позову та будуть надані додатково згідно ч.7 ст. 139 КАС України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року позов - задоволено.
Визнано протиправним  та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2020/001575/2 від 19.08.2020 р.
Стягнуто    за рахунок     бюджетних асигнувань Слобожанської             митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленко, 16-Б. код ЄДРПОУ 43332958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова. 11, код ЄДРПОУ 41459351) судовий збір у сумі 2102.00 грн.
Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Представник позивача надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачає.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Хозленд” в серпні  2020 року ввезло з Китаю на територію України товар – посуд столовий із склокераміки, код згідно    УКТЗЕД    7013100000 на підставі контракту №24/НС від 26.10.2018 р., укладеною з контрагентом - Компанією HUBEI GODEN EYES IMPORT ND EXPORT CO, LTD.
Відповідно до умов Контракту, сторони підписали Специфікацію, а постачальник надав позивачу інвойс на оплату товару. Згідно із Специфікацією № 4 від 10.06.2020 р., інвойсом № 20GE103 від 14.06.2020 р., позивач оплатив товар та ввіз в Україну товар на загальну суму: 14 579,52 доларів США.
Підпунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар за асортиментом, кількістю та ціною, яка узгоджена сторонами в Специфікації до контракту, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар, в передбачені Контрактом строки.
Також, відповідно до п.2.1., 2.3. Контракту, ціни на кожну одиницю Товару та загальна вартість партії поставки узгоджуються сторонами на кожну окрему партію в Специфікації та на умовах Інкотермс FOB, Ухань, Китай.
Відповідно до п.2.5. Контракту, ціни на поставлений товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на виготовлення упаковки і робіт, пов`язаних з упаковкою товару, виробництвом та наклеюванням етикеток, виготовленням та нанесенням транспортного маркування, а також на підготовку необхідної документації на відвантаження товару; ціни на товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту відвантаження і його завантаження на борт судна, а також всіх витрат, пов`язаних з Товаром до моменту переходу Товару через борт судна завантаження.
Відповідно до п.5.1. Контракту оплата Товару здійснювалася покупцем частинами на підставі Специфікації та інвойсу, факт оплати підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 29.07.2020 р. та №1 від 21.08.2020 року.
Відповідно до п.2.5. Контракту, Позивачем були понесені витрати на транспортування товару до кордону України в розмірі 41 934,70 грн. грн., що підтверджується договором на транспортно-експедиторське обслуговування №KL-35/17 від 31.08.2017 р., рахунком експедитора №653/20 від 14.08.2020 р., довідкою від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг №CLL09472 від 14.08.2020 р., які подавались відповідачу разом з первинною митною декларацією №UA807180/2020/003691 від 19.08.2020 р.
Для митного оформлення товару позивачем визначено митну вартість товару за ціною товару (основний метод визначення митної вартості) згідно ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України.
Так, в графі 12 митної декларації №UA807180/2020/003691 від 19.08.2020 р., позивач зазначив митну вартість – 438 930,66 грн., яка вираховується при додаванні фактурної вартості товару та витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином:        фактурна вартість товару 396995,96 грн. (14579,52  доларів США х 27,2297 - за курсом НБУ на момент подачі митної декларації) + 41 0934,70  грн. (витрати на транспортування).
Отже, за декларацією митної вартості №UA807180/2020/003691 від 19.08.2020 р. позивачем заявлена митна вартість у гривнях - 438 930,66 грн.
На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу наступні документи: Контракт з постачальником №24/НС від 19.08.2018 р.; Специфікація № 4 від 10.06.2020 р. до Контракту; Інвойс № 20GE103 від 14.06.2020 р.від постачальника з перекладом; Пакувальний лист до інвойсу б/н від 14.06.2020 р. з перекладом; Сертифікат про походження товару форма А №G20МА4КL52Р80002 від 20.06.2020; Сертиікат якості на товар від 14.06.2020; Морський коносамент на міжнародне перевезення вантажу №177TUHUYW10166L від 16.06.2020; Міжнародну транспортну накладну  СМR А№038225 від 17.08.2020 року; Експортну митну декларацію постачальника №41420200000028265 від 15.06.2020; Платіжне доручення №1 від 29.07.2020 р. на підтвердження оплати за товар постачальнику; Документи, що підтверджують витрати по перевезенню товару до кордону України: договір на транспортно-експедиторське обслуговування №KL-35/17 від 31.08.2017 р., рахунок експедитора №653/20 від 14.08.2020 р., довідка від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг №CLL09472 від 14.08.2020 р.; Прейскурант виробника товару б/н від 10.06.2020 р.; Документи на підтвердження повноважень митного декларанта.
Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UА 807180/2020/003691 від 19.08.2020 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів: 105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів (необхідно перевірити достовірність декларування транспортних витрат (фрахт контейнерів); 106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару (1,2,3). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до    Митного кодексу України    з урахуванням вимог наказу ДФС від 11.09.2015 №689).
19.08.2020 декларанту було направлено електронне повідомлення про необхідність надання  перелічених у ч.3 ст.53 МК України документів, у зв`язку з тим, що  вже надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення  складових митної вартості.
19.08.2020 року декларантом до митниці були надіслані наступні документи: Лист-підтвердження № 113 от 07.08.2020р. від Торгово-Промислової палати України щодо дійсності відомостей, вказаних в експортній митній декларації на товари, які імпортуються з КНР з додатками; Сертиікат ССРІТ №204201А0/001524 від 20.07.2020 року; Лист імпортера  №1/19/09 від 19.08.2020 року.
Після чого позивачем було отримане ще одне повідомлення від митниці про надання  додаткових документів.
В подальшому декларування товару відбулося на підставі рішення митниці №UA 807000/2020/001575/2 від 19.08.2020 р. про коригування митної вартості товару та відповідно до ч.7 ст.55 МК України, з випуском товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання.
Відповідно до п.33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, підставами коригування митної вартості товару стали: вартість товару не відповідає рівню вартості подібних або аналогічних товарів, яка наявна у митного органу; декларантом не надана інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару.
Також, відповідно до рішення про коригування митної вартості товару (графа 31 рішення), відповідачем було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості, карткою відмови і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МК України.
Після отримання такого дозволу позивач надав відповідачу нову митну декларацію №UA 807180/2020/003698 від 20.08.2020 р. з повторним наданням документів, які підтверджують митну вартість товару і вказані в гр.44 такої митної декларації та здійснив доплату ввізного мита від скорегованої відповідачем митної вартості        на загальну суму 169    296,87 грн., з якої: переплата ввізного мита 45 755,91 грн. та ПДВ 20% - 123  540, 96 грн. (відповідно до гр. 47-48 МД UA 807180/2020/003698 від 20.08.2020 р.).
Керуючись ч.8 ст.55 Митного кодексу України, позивач листом № 01/25/09 від 25.09.2020 р. звернувся до відповідача з проханням скасувати рішення про митну вартість ввезеного товару і підтвердити заявлену позивачем митну вартість. 
В обґрунтування заявленої митної вартості, позивач надав повторно відповідачу завірені належним чином документи, які підтверджують митну вартість товару, та додатково: платіжне доручення №1 від 29.07.2020 р. Та №1 від 21.08.2020 року на підтвердження оплати товару постачальнику, договір на транспортно-експедиторське обслуговування №KL-35/17 від 31.08.2017 р., платіжне доручення №6790 від 17.08.2020 р. про оплату послуг експедитора. Акт прийому-передачі експедиторських послуг №653/20 від 21.08.2020 року, лист постачальника  №20GЕ103/2 від 10.06.2020; комерційну пропозицію постачальника №б/н від  01.06.2020, виписку з бухглтерської документації імпортера №1/02/09 від 02.09.2020  про оплату послуг щодо транспортування, акт прийому-передачі експедиторських послуг № 129/20 від 17.02.2020 р.; Комерційна пропозиція постачальника № б/н від 01.10.2019 р. з перекладом; Виписку з бухгалтерської документації імпортера №06/03/20 від 06.03.2020 р.; Калькуляцію собівартості товару від виробника з перекладом №2019LX від 21/12/2019 р. із указанням відсоткового відношення складових вартості товару з перекладом.
На підставі вказаних документів відповідачем виданий лист №714-08-2/714-15/13/13364 від 05.10.2020 р. про відмову в скасуванні рішення про коригування        митної вартості товару, в якому відповідач вказав, що надані позивачем документи не спростовують сумніви митниці щодо правильності заявленої декларантом митної вартості.
Вважаючи рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UА 807000/2020/001575/2 від 18.08.20 року протиправним та незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та недоведеності відповідачем в ході судового розгляду справи правомірності прийнятих рішень. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п.23 ч.1 ст.4  Митного  Кодексу  України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)  митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Положеннями п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митні формальності становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.
Відповідно до ч.18 п.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, фактурною вартістю є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.
Виходячи з положень ч.1 ст.49 Митного кодексу України, вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Приписами ч.1 ст.52 Кодексу передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу ч.ч.1 та 2 ст.53 Митного кодексу України вбачається, що Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Як свідчать  матеріали  справи, декларантом разом із вищевказаними митними деклараціями було подано всі необхідні документи щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товару.
При цьому, митну вартість товарів декларантом було визначено та заявлено за першим методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Положеннями ч.1 ст.58 Кодексу визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
При цьому, відповідно до п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Відповідно до положень   ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).
Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.
До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).
Як вбачається зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товару,  останнє містить відомості про митне оформлення товарів, яке вже було здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень що наявні в ЄАІС МД №UA807180/2020/003698 від 20.08.2020, проте матеріали справи не містять відомості про подібність товарів за поданою  заявником через декларанта митною декларацією та товарам за митною декларацією МД №UA807180/2020/003698 від 20.08.2020. 
Жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, відповідачем не надано, що свідчить про необґрунтованість зазначених доводів відповідача.
Разом з тим Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598), передбачено, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
За таких обставин, судова колегія вважає, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ч.2    ст.71 КАС України  через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом підтверджена, а подані позивачем під час митного оформлення документи дозволяли митному органу встановити вартість товару.
Належних та допустимих доказів наявності у поданих декларантом до митного оформлення документах розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів матеріали справи не містять, а подані позивачем до відповідача документи в повній мірі підтверджують відомості щодо ціни імпортованого товару.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено, що декларант у деклараціях митної вартості зазначив не усі складові числового значення митної вартості товару. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Також суд враховує, що надані документи за своїм змістом не суперечать один одному, оскільки свідчать про незмінність кількості та ціни товару протягом усього шляху слідування, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.
Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що у митниці були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів.
Твердження відповідача  щодо невідповідності сум, вказаних в інвойсі та специфікації до Контракту сумі, яка вказана в платіжному дорученні на оплату товару судова колегія оцінює критично  та зазначає наступне.
Так, матеріалами справи встановлено, що до первинної митної декларації №UA807180/2020/003691 від 19.08.2020 р. декларантом було надано платіжне доручення № 1 від 29.07.2020 р. на загальну суму 14 201, 28 дол. США, надання вказаного платіжного доручення не заперечується Відповідачем, підтверджується гр. 44 митної декларації № UA807180/2020/003691 від 19.08.2020р., гр. 18 рішення про коригування митної вартості товару № UA 807000/2020/001575/2 від 19.08.2020 р.
Відповідно до призначення вказаного платіжного доручення № 1 від 29.07.2020 р., ТОВ “ХОЗЛЕНД” здійснило передплату за Контрактом № 24/НС від 26.10.2018 р., Специфікацією № 4 від 10.06.2020 р.
Підпунктом 3.2. Контракту передбачено, що поставка товару відбувається протягом 120 днів після узгодження сторонами умов замовлення та здійснення покупцем часткової оплати за товар.
Отже, на момент митного оформлення товару декларант надав платіжне доручення № 1 від 29.07.2020 р. на загальну суму 14 201, 28 дол. США, яке свідчило про часткову оплату товару за специфікацією та інвойсом, містило необхідні реквізити для ідентифікації вказаного документа як підтвердження оплати саме за Контрактом, інвойсом, специфікацією.
Відповідно до первинної митної № UA807180/2020/003691 від 19.08.2020 р. (гр, 22) декларантом була зазначена митна вартість за ціною контракту - 14 579,52 дол.США і митні платежі, які підлягали оплаті, розраховані декларантом із суми за інвойсом та специфікацією.
При цьому платіжне доручення № 1 від 21.08.2020 р. на загальну суму 378,24 дол. США про доплату за товар декларант не мав можливості надати до первинної митної декларації, оскільки на момент митного оформлення його ще не було.
Отже з матеріалів справи слідує, що товар повністю оплачений позивачем в загальному розмірі 14 579,52 дол. США двома платіжними дорученнями після його фактичного отримання у м. Харкові.
Також з матеріалів справи вбачається, що листом № 01/25/09 від 25.09.2020 р. ТОВ “ХОЗЛЕНД” надавало відповідачу платіжне доручення № 1 від 21.08.2020 р. з відповідним роз`ясненням щодо доплати вартості товару за контрактом в сумі 378,24 дол. СІЛА, але відповідач залишив без уваги доводи підприємства.
Враховуючи викладене, судова колегія зауважує, що позивачем товар був повністю оплачений, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 1 від 29.07.2020 р. та  № 1 від 21.08.2020 р.
Посилання відповідача на не підтвердження належними документами витрат на транспортування товару до кордону України, судова колегія вважає безпідставними та зазначає наступне.
Позивачем до первинної митної декларації № UA807180/2020/003691 від 19.08.2020 р. надавалися договір на транспортно-експедиторське обслуговування №KL-35/17 від 31.08.2017 р., рахунк експедитора №653/20 від 14.08.2020 р., довідка від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг №CLL09472 від 14.08.2020 р.
Відповідно до довідки від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг № СLL09472 від 14.08.2020 р., вартість послуг щодо перевезення товару морським коносаментом № 177ТUHUYW10166L від 16.06.2020 р. від порту в м. Ухань до м. Чорноморськ склала 41 934,70 грн., вказана вартість також підтверджена і рахунком — фактурою від експедитора № 653/20  від 14.08.2020          р.
Листом № 01/25/09 від 25.09.2020 р. ТОВ “ХОЗЛЕНД” направляв відповідачу: заявку на перевезення товару № 3/20 від 09.06.2020 р., платіжне доручення № 6790 від 17.08.2020 р. про оплату послуг експедитора, акт прийому- передачі експедиторських послуг № 653/20 від 21.08.2020 р. 
З викладеного слідує, що позивачем надавалися всі необхідні документи на підтвердження витрат на транспортування товару до кордону України, копії яких наявні у матеріалах справи.
Відповідач не довів правомірності оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення про коригування митної вартості товарів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості      № UА 807000/2020/001575/2 від 19.08.2020 р.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року по справі № 520/15663/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич   	

Повний текст постанови складено  03.06.2021 року