22-ц/804/1062/21 
                                                                                242/3639/20 
                                               
                                                                                          Єдиний унікальний номер 242/3639/20
                                                                                          Номер провадження 22-ц/804/1062/21   

                                                 П О С Т А Н О В А
                                              ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ       
18 травня 2021 року                                                                                       м. Маріуполь 

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів  Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.,
секретар судового засідання Лазаренко Д.Т., 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,
відповідач - приватний нотаріус  Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир  Вікторович,
третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клименко Роман  Васильович,
розглянувши у відкритому  судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 січня 2021 року, у складі судді Капітонова В.І.,  по цивільній справі за позовом   ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клименко Романа Васильовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
                                              В С Т А Н О В И В:
01 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Селидівського міського суду Донецької області з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 13 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження №6240373 на підставі виконавчого напису №11791, вчиненого 13.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 23695,37 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки сума заборгованості не є безспірною, виконавчий напис видано без урахування строків позовної давності. Просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 13 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за №11791, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 23695 грн. 37 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 січня 2021 року у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1   відмовлено. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням,   ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення  суду першої інстанції  та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  відмовивши їй у задоволенні клопотання про витребування доказів по справі та в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції  упереджено підійшов до визначення доказової бази, оскільки обставини спірності суми стягнення, пропущений відповідачем строк стягнення заборгованості, сфальсифікована ним адреса позивача у м.Київ - вже надають підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач вказує, що отримувала кредит в «Дельта Банк», однак сплачувала до квітня 2014 року, і претензій у кредитора  до неї не було. 
ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції  фактично позбавив її права на захист  порушених прав та інтересів.
Суд першої інстанції проігнорував вимоги закону та роз`яснення практики судів вищої інстанції, упереджено підійшов до оцінки доказів та обставин справи у зв`язку із чим і було прийняте помилкове рішення.
Крім того, відповідно до листа  Міністерства юстиції  анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Колейчика 15 травня 2020 року, що також свідчить про незаконність виконавчого напису. 

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

Учасники справи до суду не явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

Згідно з ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено наступне.
З постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 13.07.2020 вбачається, що у нього на виконанні перебуває виконавчий напис №11791, виданий 13.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 23695,37 грн.(а.с.7)
Суду першої інстанції на підтвердження обставин зазначених у позові, а саме щодо видання 13.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. виконавчого напису №11791 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 23695,37 грн., позивачем надано лише копію вказаної постанови приватного виконавця.  

Вирішуючи спір, суд  першої інстанції зазначив, що відсутність копії або оригіналу виконавчого напису №11791, вчиненого 13.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 23695,37 грн. та матеріалів на підставі яких його було вчинено, позбавляє суд можливості встановити обставини, про які позивач зазначав у позовній заяві, а саме те, що виконавчий напис вчинено із порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат», та те, що розмір заборгованості за кредитом, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса, не є безспірною заборгованістю. Також, через відсутність копії або оригіналу виконавчого напису неможливо встановити сплив строку дня виникнення права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у прохальній частині позовної заяви просила витребувати у приватного нотаріуса Колейчик В.В. матеріали справи за якою вчинено нотаріальний напис. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд необґрунтовано відмовив їй у задоволенні такого клопотання, що фактично позбавило її можливості надати докази. Однак позивач не тільки не підтвердила, що не має можливості отримати такі доказі самостійно, а і  не вказала, які залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаних доказів, вона здійснила. 
Суд відмовив позивачу у задоволенні такого клопотання, яке не відповідало вимогам статті 84 ЦПК України, при цьому неможливо не погодитися із тим, що позивачем дійсно не зазначено в клопотанні, які  особою, яка подає клопотання, вжиті заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Ураховуючи доводи апеляційної скарги і приймаючи до уваги принципи підходу до  стандартів доказування для слабкішої сторони, хоча позивач не підтвердила таких обставин,   колегією суддів були витребувана копія спірного виконавчого напису  у приватного виконавця Клименка Р.В.
З виконавчого напису від 13.05.2020 року №11791, виданого  приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вбачається, що з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , підлягає стягненню за кредитним договором 01013/0003ХSGF від 01.02.2013 року, укладеним з ПАТ «Платінум Банк», правонаступником якого  на підставі договору відступлення прав вимоги за даним кредитним договором є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», заборгованість за вказаним кредитним договором. 
У виконавчому написі зазначено, що строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.02.2018 року по 17.02.2020 року. Сума заборгованості становить  23195,37 грн, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 17108,72 грн, простроченої заборгованості за комісією в сумі 199 грн, простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом 5887,65 грн.

Матеріали виконавчого напису були витребувані апеляційним судом у  приватного нотаріуса Колейчика В.В., однак ухвала суду не виконана, матеріали не направлені. 

З інформації Міністерства юстиції України,  витребуваної  апеляційним судом, з`ясовано, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане ОСОБА_2 , анульоване наказом МЮУ від 07.08.2020 року,  діяльність приватного нотаріуса Колейчика В.В. припинена з 18.08.2020 року. Документи нотаріального діловодства та архів нотаріуса на зберігання до нотаріального архіву не передавалися. Станом на 15.05.2020 року повідомлень від ОСОБА_2 про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності не надходило.   
Позивачем до справи надана копія  інформаційного листа  Міністерства юстиції України, з якої вбачається, що 15.05.2020 року тимчасово  була зупинена  діяльність приватного нотаріуса Колейчика В.В., однак оспорений виконавчий напис виданий 13.05.2020 року. 
За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу  має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. 
При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках, і в порядку, встановлених законом. 
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія ( пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Для правильного застосування статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у спорі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд має перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто: 1) чи існувала заборгованість узагалі; 2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; 3) та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Як встановлено  ч. 1 ст. 13 ЦПК України,  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Разом з тим зі справи вбачається, що  позивач у встановленому законом порядку не спростувала  належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому колегія суддів  вважає, що суд першої  інстанції дійшов обґрунтованого висновку про  відмову в позовних вимогах, оскільки незаконність вчинення нотаріусом виконавчого  напису, крім тверджень позивача, нічим об`єктивно не підтверджена. 
Посилання позивача в позовній заяві про існування кредитних відносин з «Дельта Банк» взагалі не стосуються обставин, встановлених апеляційним судом у справі, і не спростовують висновків суду першої інстанції. Позивач ні до матеріалів позовної заяви, ні до апеляційної скарги не долучила будь-які докази, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який вона не оспорювала. Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий напис слід вважати незаконним у зв`язку із неправильним зазначенням адреси боржника в місті Києві, не мають значення для вирішення спору, оскільки зі змісту виконавчого напису вбачається, що інші дані боржника (прізвище, дата народження, податковий номер, адреса реєстрації) зазначені вірно. 
Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий напис є незаконним у зв`язку із тим, що  Міністерством юстиції  анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Колейчика 15 травня 2020 року також не впливають на висновки суду, оскільки доказів незаконності видання нотаріусом оспореного виконавчого напису 13.05.2020 року, суду не надано. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам. 
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права не відповідають  фактичному змісту оскарженого рішення, спростовуються обставинами справи, тому не можуть бути прийняті до уваги. Такі доводи апеляційної скарги по суті аналогічні обґрунтуванням  позивача  його позовних вимог,  були предметом розгляду суду першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка. 

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд
                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 січня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст судового рішення складений 18 травня 2021 року.

Головуючий                                                                                        Є.Є. Мальцева 

Судді:                                                                                                  Т.І. Биліна 

                                                                                                              М.Ю. Лопатіна