Ухвала
Іменем України
 
12 квітня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 373/1993/17
провадження № 61-3657ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2021 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка А. В. та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Громадської організації «Громадська рада Переяслава» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування заподіяної моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просив визнати дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області) Руденка А. В. у виконавчому провадженні № 59504212 неправомірними та зобов`язати його скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 грудня 2019 року щодо виконання виконавчого провадження ВП № 59504212.
 
Скарга мотивована тим, що старшим державним виконавцем Руденком А. В. 10 липня 2019 року відкрито виконавче провадження щодо примусовому виконанню рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у справі № 373/1993/17.
 
За виконавчим листом, виданим на виконання цього рішення суду, ОСОБА_3 зобов`язаний протягом 15 днів з дня набрання рішенням у цій справі законної сили спростувати поширену ним 20 травня 2017 року на засіданні ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» (далі - ГО «Громадська рада Переяслава») недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона поширювалася, шляхом оголошення на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава» про спростування інформації, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності.
 
19 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Руденком А. В. винесена постанова про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» ( у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення суду).
 
Проте у цій постанові не зазначено за якою адресою і о котрій годині дня відбувалося засідання ради ГО «Громадська рада Переяслава». Про існування цієї постанови ОСОБА_1 дізнався лише 08 січня 2020 року, коли отримав копію постанови про закінчення виконавчого провадження.
 
Зазначав, що протокол № 13 засідання ради ГО «Громадська рада Переяслава» не є доказом виконання судового рішення, оскільки стягувач не був повідомлений про дату проведення засідання, не отримував ні протоколу засідання, ні акту державного виконавця, хоча мав на це право.
 
Також, заявник зазначав, що старшим державним виконавцем порушено його законні права, оскільки згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
 
Постанова про закінчення виконавчого провадження від 19 грудня 2019 року є неправомірною, такою, що винесена з порушенням законодавства, оскільки стягувач не отримував постанови від 26 липня 2019 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та про відкриття виконавчого провадження, та постанову про відновлення виконавчого провадження від 04 грудня 2019 року.
 
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року задоволено скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Руденка А. В. у виконавчому провадженні № 59504212. Скасовано постанову старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Руденка А. В. від 19 грудня 2019 року про закінчення виконавчого провадження.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 січня 2021 року апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено. Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
 
06 березня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.  
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2021 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме сплатити судовий збір. 
 
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме квитанція про сплату судового збору. 
 
Отже, недоліки касаційної скарги усунуто.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
 
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
 
Судами встановлено, що  ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ГО «Громадська рада Переяслава» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування заподіяної моральної шкоди.
 
Під час розгляду справи № 373/1993/17 встановлено, що недостовірна інформація щодо позивача поширена відповідачем на засіданні ради громадської організації, а саме: ОСОБА_3 - голова ГО «Громадська рада Переяслава» 20 травня 2017 року звернувся до ради громадської організації та озвучив інформацію про те, що між ним та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності.
 
На підставі зазначеного звернення рада громадської організації прийняла рішення «у зв`язку з погрозами, що надходять до голови ГО «Громадська рада Переяслава» звернутися до правоохоронних органів з проханням взяти до відома факти погроз, що надходять на адресу ОСОБА_4 ».
 
Відповідно до протоколу засідання ради ГО «Громадська рада Переяслава» від 20 травня 2017 року вбачається, що на засіданні ради громадської організації під час поширення недостовірної інформації, яку відповідача зобов`язано спростувати, були присутні Голова ради громадської організації ОСОБА_3 , члени ради: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які і підписали протокол. 
 
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ГО «Громадська рада Переяслав» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування заподіяної моральної шкоди. Визнано недостовірною інформацію, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності та зобов`язано ОСОБА_3 протягом 15 днів з дня набрання рішення в цій справі законної сили спростувати поширену ним 20 травня 2017 року на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава» недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона поширювалася, шляхом оголошення на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава» про її спростування.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року вказане рішення суду змінене у частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат. В іншій частині рішення суду залишене без змін. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття.
 
05 липня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_7 отриманий виконавчий лист, виданий на виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року.
 
10 липня 2019 року старшим державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Руденком А. В. відкрито виконавче провадження щодо примусовому виконанню зазначеного рішення суду.
 
26 липня 2019 року старшим державним виконавцем Руденком А. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням.
 
Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Соколова Г. О. від 03 грудня 2019 року скасовано зазначену постанову у зв`язку із направленням боржнику незавірених належним чином копій документів та відсутністю у порядку денному протоколу засідання ради ГО «Громадська рада Переяслава» від 14 квітня 2019 року № 12 чіткого визначення, яку конкретно інформацію спростовує ОСОБА_3 .
 
Відповідно до постанови про відновлення виконавчого провадження від 04 грудня 2019 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у справі № 373/1993/17.
 
12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про неналежне виконання виконавчого провадження.
 
13 грудня 2019 року проведено засідання ради ГО «Громадська рада Переяслава», що підтверджується протоколом № 13 засідання ради ГО «Громадська рада Переяслава».
 
На вказаному засіданні присутні: Голова ради ГО «Громадська рада Переяслава» ОСОБА_3 та члени ради ГО «Громадська рада Переяслава» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також старший державний виконавець Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Руденко А. В. та свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
 
Згідно з протоколом встановлений порядок денний засідання ради ГО «Громадська рада Переяслава»: виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 373/1993/17.
 
На вказаному засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава» слухали ОСОБА_3 про те, що згідно з рішення суду він спростовує поширену ним інформацію від 20 травня 2017 року на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава», що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності.
 
На підтвердження факту проведення такого засідання старшим державним виконавцем Руденком А. В. складений відповідний акт, який крім старшого державного виконавця Руденка А. В., також підписаний ОСОБА_3 , секретарем ГО «Громадська рада Переяслава» ОСОБА_5 та понятими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
 
Постановою від 19 грудня 2019 року старший державний виконавець Руденко А. В. закінчив виконавче провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
 
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.
 
Рішення немайнового характеру - рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. 
 
Виконання рішень немайнового характеру регулюється розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження».
 
Положеннями статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
 
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
 
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
 
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
 
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
 
За встановленими у справі обставинами, на примусовому виконанні перебувало судове рішення, яким зобов`язано ОСОБА_3 протягом 15 днів з дня набрання рішення в даній справі законної сили спростувати поширену ним 20 травня 2017 року на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава» недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона поширювалася, шляхом оголошення на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава» про спростування інформації, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності.
 
Встановивши, що 19 грудня 2019 року ОСОБА_3 на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава», на якому були присутні: Голова ради ГО «Громадська рада Переяслава» ОСОБА_3 та члени ради ГО «Громадська рада Переяслава» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також старший державний виконавець Руденко О. В., спростував поширену ним 20 травня 2017 року інформацію на засіданні ради ГО «Громадська рада Переяслава», що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що судове рішення у справі № 373/1993/17 виконано повністю у спосіб, передбачений у резолютивній частині цього судового рішення, та який визначений самим ОСОБА_1 під час пред`явлення позовних вимог.
 
Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що положеннями статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язкової участі стягувача під час виконання судового рішення, яким зобов`язано боржника вчинити певні дії, зокрема, спростувати недостовірну інформацію, а тому посилання заявника на те, що державним виконавцем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження з порушенням порядку направлення та не повідомлено його про виконавчі дії, які можуть бути виконано без його участі, не свідчать про порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.
 
Із урахуванням наведеного, дії державного виконавця під час примусового виконання судового рішення та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є правомірними та вчиненні відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця, права заявника не були порушені, тому висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні скарги є законним та обґрунтованим.  
 
Посилання заявника у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17 (провадження № К/9901/49773/18), є необґрунтованими, оскільки у справі № 804/6996/17 та у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, встановленні різні фактичні обставини.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права.
 
Отже, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2021 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка А. В. та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Громадської організації «Громадська рада Переяслава» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування заподіяної моральної шкоди відмовити. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик