ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 травня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/1611/21 
Номер провадження 22-ц/816/699/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони: 
боржник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,
керівник боржника – ОСОБА_1 ,
головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкаль Сергій Павлович,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Молібог Юлії Миколаївни на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 рокув складі судді Шелєхової Г.В., постановленої у м. Суми, -

в с т а н о в и в :

11 березня 2021 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі – відділ ДВС) Ричкаль С.П.звернувся із заявою про тимчасове обмеження керівника боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за межі України, до виконання зобов`язань, покладених рішеннями у зведеному виконавчому провадженні АСВП № 61566573 про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі – ТОВ «СМНВО»).
Подання мотивоване тим, що за зведеним виконавчим провадженням про стягнення з ТОВ «СМНВО» на користь групи стягувачів за 183 виконавчими документами існує заборгованість на загальну суму 6910629,17 грн. Виявлених у ході здійснення виконавчих дій коштів та іншого майна боржника не достатньо для погашення боргу. Під час здійснення виконавчих дій відповідальним за зберігання виявлених трьох вантажних транспортних засобів боржника було визначено ОСОБА_1 , проте при перевірці схоронності арештованого рухомого майна було виявлено, що один автомобіль розкомплектовано, а два автомобіля взагалі відсутні. 07 грудня 2020 року чинились перешкоди державному виконавцю у доступі до приміщень та території боржника, про що керівнику боржника було достеменно відомо, оскільки у цей же день ОСОБА_1 відмовився брати участь у описі та арешті належного боржнику легкового автомобіля. Крім того зазначається, що керівник боржника ухиляється від виконання судових рішень, на виклики державного виконавця не з`являється, передане йому майно на зберігання не повертає.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 рокуподання відділу ДВС задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «СМНВО» - громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених рішеннями, що входять до складу зведеного виконавчого провадження АСВП №61566573 про стягнення заборгованості з ТОВ «СМНВО».
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Молібог Ю.М., посилаючись на незаконність ухвали суду, неповне з`ясування обставин у справі, порушення норм матеріального права, просить її скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що зведене виконавче провадження існувало ще до призначення керівником боржника ОСОБА_1 , а більшість виконавчих документів стосуються стягнення боргів по заробітній платі, 65% яких керівником боржника за 9 місяців його роботи було виплачено, що свідчить про вжиття заходів щодо виконання судових рішень. До того ж, з деякими працівниками були укладені мирові угоди на загальну суму 387727,81 грн. і вони відкликали свої виконавчі листи, а на суму 361493,77 грн. було здійснено добровільне виконання судових рішень, тобто доводи державного виконавця про існування боргу за 183 виконавчими документами на загальну суму 6910629,17 грн. не відповідають дійсності. Зазначається, що під час перебування ОСОБА_1 на посаді керівника боржника на реалізацію через електронні торги надавалось майно на загальну суму 13000000 грн, тобто на суму яка перевищує загальний розмір боргу за зведеним виконавчим провадженням. При цьому, частина зазначеного майна арештована, проте державним виконавцем не реалізоване з невідомих боржнику причин, кошти від частини реалізованого майна на погашення боргу не зараховані, або зараховувались у рахунок погашення боргів за іншими виконавчими провадженнями. Заявник звертає увагу на те, що керівником боржника вживались і вживаються заходи для погашення заборгованості.
У відзиві на апеляційну скаргу відділ ДВС просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , а ухвалу суд – без змін. Зазначає, що керівником боржника приховано та розукомплектовано описане і арештоване рухоме майно, не надавався доступ державному виконавцю на територію підприємства та не виконувались постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї. Також вказується, що мирові угоди зі стягувачами в судовому порядку не затверджувались. За час перебування ОСОБА_1 на посаді керівника боржника було продано нерухомого майна на загальну суму 67823331,14 грн і ці кошти на погашення боргів не надходили.
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Молібог Ю.М. спростовує твердження відділу ДВС щодо не затвердження мирових угод судом та зазначає, що з вини виконавчої служби пропущено строк подання мирових угод до суду і як наслідок відмовлено у їх затвердженні. Стягувачі отримали від боржника кошти за судовими рішеннями і жодних претензій не мають, проте державним виконавцем ігноруються факти добровільного виконання судових рішень за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму 2674738,24 грн зі сплатою відповідних податків, безпідставно не закриваються виконавчі провадження. Стосовно приховування транспортних засобів, заявниця зазначає, що при описі і арешті трьох автомобілів ОСОБА_1 не був присутній і не запрошувався, відповідну постанову не підписував і на відповідальне зберігання автомобілі не приймав. Обставини передання на збереження арештованого майна вже були предметом розгляду адміністративного суду, який вказав, що державний виконавець змушений був зазначити в постанові керівника товариства, як зберігача арештованого майна, оскільки він несе відповідальність за збереження майна товариства. Стосовно розукомплектованого автомобіля зазначає, що вперше його опис проводився за відсутності керівника боржника і на зберігання йому це майно не передавалось. Вже після апеляційного оскарження ухвали суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівником боржника на опис та арешт надано нерухоме майно вартістю 12347000 грн, що також підтверджує вжиття ним всіх можливих заходів для погашення заборгованості. Постанова про арешт коштів у касі товариства також була направлена боржнику вже після апеляційного оскарження ухвали суду, тобто доводи про невиконання цієї постанови є безпідставними, так як про неї боржник не знав. Стосовно продажу нерухомого майна на понад 60 млн грн зазначається, що це майно реалізоване приватним виконавцем в межах інших виконавчих проваджень і на підставі рішень загальних зборів засновників товариства. Повторно звертає увагу апеляційного суду, що на реалізацію через торги було передано майна, вартість якого вдвічі перевищує борг за зведеним виконавчим провадженням, а тому погашення боргів залежить від добросовісного проведення виконавчих дій.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника – адвоката Молібог Ю.М., державного виконавця Ричкаля С.П., дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП 61566573 про стягнення з ТОВ «СМНВО» на користь групи стягувачів заборгованості у розмірі 6910629,17 грн.
Виконавче провадження об`єднане 16 березня 2020 року.
Керівником ТОВ «СМНВО» є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 169-170).
Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Ричкалем С.П. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ТОВ «СМНВО» (т. 1 а.с. 32-33).
Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України від 23 квітня 2020 року на запит №78400886 за ТОВ «СМНВО» зареєстровані транспортні засоби в кількості 151 одиниці (т. 1 а.с. 40-50).
Згідно відповіді Управління Держпраці у Сумській області від 05 травня 2020 року №3582/18-27/06/2020/3112 за ТОВ «СМНВО» зареєстровані технологічні транспортні засоби у кількості 32 одиниці (т. 1 а.с. 57-62).
06 травня 2020 року на адресу боржника направлено вимогу надати правовстановлюючі та технічні документи та безпосередньо транспортні засоби, вказані у відповіді Міністерства внутрішніх справ України та технологічні транспортні засоби, перелік яких надано Управлінням Держпраці у Сумській області, для їх опису в рахунок погашення заборгованості, а в разі неможливості надання майна для опису в строк до 24 травня 2020 року письмово повідомити про місцезнаходження майна, належного боржнику, та в подальшому забезпечити до нього доступ (т. 1 а.с. 63-66).
07 травня 2020 року державним виконавцем проведено опис 3 транспортних засобів боржника, зберігачем визначено ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 67-69).
19 травня 2020 року проведено опис та арешт 11 транспортних засобів, їх загальна вартість становить 511521 грн.
22 липня 2020 року державним виконавцем проведено опис та арешт транспортних засобів належних боржнику: автомобіля МАЗ 555102, вантажний, 2003 року виробництва, д.н. НОМЕР_1 ; автомобіля МАЗ 533603, вантажний, 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_2 ; автомобіля МАЗ 533603, вантажний, 2003 року випуску, д.н. НОМЕР_3 . Відповідальним зберігачем описаних та арештованих транспортних засобів було визначено керівника підприємства ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 80-82), запис про арешт транспортних засобів внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (т. 1 а.с. 83).
23 липня 2020 року постанова про опис та арешт майна боржника направлена ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 89-90).
07 серпня 2020 року вказана постанова була оскаржена ТОВ «СМНВО» до Сумського окружного адміністративного суду (т. 1 а.с. 91-95), рішенням якого у задоволенні позову відмовлено.
Актом державного виконавця від 19 листопада 2020 року за наслідками перевірки схоронності описаного та арештованого 22 липня 2020 року майна боржника встановлено, що автомобіль МАЗ 555102, 2003 року виробництва, який на момент опису знаходився на відкритому майданчику, виявлено в ангарі у розукомплектованому стані, а саме: відсутні основні агрегати (двигун та коробка передач); автомобіль МАЗ 533603, 2005 року випуску та автомобіль МАЗ 533603, 2003 року випуску відсутні і їх місцезнаходження працівники боржника не повідомили (т. 1 а.с. 120-121).
Актом державного виконавця від 07 грудня 2020 року за наслідками перевірки майнового стану боржника встановлено, що доступ державним виконавцям – учасникам виконавчої групи забезпечено не було, черговою було на ключ закриті двері прохідної, на вимогу виконавця їх відчинити не відреаговано (т. 1 а.с. 135-136).
Того ж дня постановою державного виконавця від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 було запропоновано взяти участь у виконавчих діях щодо опису та арешту майна належного боржнику, в тому числі автомобіля SKODA FABIA, д.н. НОМЕР_4 , проте керівник боржника відмовився (т. 1 а.с. 137-138).
14 грудня 2020 року до Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУ НП України в Сумській області в порядку ст. 214 КПК України направлена заява щодо внесення відомостей до ЄРДР відносно керівника ТОВ «СМНВО» ОСОБА_1 за умисне ненадання доступу до майна товариства за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 та ч. 1 ст. 388 КК України (т. 1 а.с. 141-144).
24 грудня 2020 року державним виконавцем направлено на адресу боржника вимогу повідомити у триденний термін про місцезнаходження описаного та арештованого майна (т. 1 а.с. 149-151), відповідь та пояснення на яку державний виконавець не отримував.
Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що керівник боржника ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання перед стягувачами, ухиляється від виконання рішень суду, приховує майно, яке передано на зберігання, не з`являється до відділу ДВС та не надає документального підтвердження виконання рішень суду.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно з ч. 1 та ч. З ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Під ухиленням розуміються такі дії або бездіяльність боржника, які полягають у навмисному або іншому свідомому невиконанні ним обов`язку по виконанню рішення суду. Про ухилення боржника від виконання обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання обов`язків, що передбачені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 19 цього Закону боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 19 цього Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
З матеріалів справи вбачається, що боржник обізнаний зі зведеним виконавчим провадженням, загальною сумою боргу, проте у добровільному порядку встановлені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язки не виконує.
Зокрема, боржником не спростовано обставини, за яких ввірені йому транспортні засоби на відповідальне зберігання фактично не виявились на території товариства, а обов`язок по їх збереженню має саме ОСОБА_1 як керівник товариства-боржника. Докази передання держаному виконавцю описаних та арештованих транспортних засобів 22 липня 2020 року матеріали справи не містять. Не спростовано також факт вчинення 07 грудня 2020 року перешкод групі державних виконавців у доступі на територію підприємства-боржника, а також факт невиконання постанов про арешт коштів у касі боржника.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Згідно з ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (пункт 5).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України можливе у разі, якщо воно передбачено законом і є необхідними для захисту прав та свобод інших осіб.
Передбачені у Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» обмеження у праві виїзду за межі України є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.
За таких обставин, тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі та є необхідним для захисту прав стягувачів у зведеному виконавчому провадженні.
В суді апеляційної інстанції державний виконавець підтвердив, що після прийняття оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 став більш активно співпрацювати з державним виконавцем.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 рокупостановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Молібог Юлії Миколаївнизалишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук