Ухвала

16 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 472/1077/19
провадження № 51-3722км20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід у провадженні № 51-3722км20
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 (справа № 472/1077/19),
встановив:
За вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області  від 11 лютого 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 185 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 185 КК – на строк 1 рік, за ч. 2
ст. 185 КК – на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК – на строк 3 роки, а на підставі
ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки
3 місяці.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за попереднім вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2019 року, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 18 червня 2020 року вирок місцевого суду змінив, на підставі ст. 75 КК звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і поклав на нього обов`язки, передбачені пунктами  1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 постановою
від 19 листопада 2020 року скасував указану ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 на підставах, передбачених пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 438 КПК, і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції. У цій постанові колегія суддів висловила позицію про те, що викладені апеляційним судом обставини у своїй сукупності не давали підстав для висновку про можливість виправлення  ОСОБА_5  без ізоляції від суспільства, а тому рішення апеляційного суду про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК є необґрунтованим і закон про кримінальну відповідальність застосовано неправильно, що призвело до м`якості призначеного покарання.
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 18 березня 2021 року змінив вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року щодо ОСОБА_5 у порядку ч. 2 ст. 404 КПК в частині призначеного покарання.
Постановив вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК до покарання
у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань
ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк
3 роки 3 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року та попередній вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада
2019 року постановлено виконувати самостійно. У строк покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 1 липня по 16 вересня 2019 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В іншій частині вирок суду першої інстанції відносно
ОСОБА_5 залишено без змін.
Не погоджуючись рішеннями місцевого й апеляційного судів, захисник
ОСОБА_4 подав касаційну скаргу.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями
від 14 квітня 2021 року провадження № 51-3722км20 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду
від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_5   було передано колегії суддів у складі:
 ОСОБА_1 (головуючої), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку в касаційному порядку вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області
від 11 лютого 2020 року та ухвали Миколаївського апеляційного суду
від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 з тих же підстав з яких у цій справі було скасовано рішення апеляційного суду від 18 червня 2020 року, водночас просить постановити протилежне – звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК.
У вищевказаній постанові від 19 листопада 2020 року суддя ОСОБА_1 у складі колегії Касаційного кримінального суду вже висловила свою позицію з наведеного питання.
На підставі викладеного, з метою недопущення будь-яких сумнівів у сторін кримінального провадження в неупередженості судді та безсторонності суду, суддею ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК заявлено самовідвід.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.
Враховуючи, що наведені в заяві судді ОСОБА_1 обставини можуть викликати сумнів щодо її неупередженості в учасників кримінального провадження чи в інших осіб, які не беруть у ньому участі, або породити у сторони захисту думку про визначеність наперед невигідного для них результату розгляду справи, ця заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 75, статтями 80–82 КПК, Верховний Суд,
постановив:
Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.
Провадження № 51-3722км20 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 
на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 (справа № 472/1077/19) направити на повторний автоматизований розподіл для виконання вимог ч. 3 ст. 82 КПК.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3