ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2021 р.           Справа№ 910/15804/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Попікової О.В. 

за участю:
секретаря судового засідання: Кульчицької І.А.,
представників сторін:
позивача:                    Мухінський В.О.,
відповідача:          Волосна Я.О.,
розглянувши апеляційні скарги 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Метіда" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Шерт"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 (повний текст складений 01.03.2021)
у справі № 910/15804/20 (суддя Маринченко Я.В.)
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Шерт"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Метіда"
про                    стягнення 8.000.000,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ТОВ "Газ-Оіл Гарант" (найменування змінено на ТОВ "Шерт") звернулось до місцевого суду з позовом про стягнення з ТОВ "Метіда" штрафу в розмірі 3.000.000,00 грн та збитків в розмірі 5.000.040,00 грн за порушення умов договору  купівлі-продажу природного газу №30/01-20 від 30.01.2020, укладеного між сторонами в частині поставки природного газу в липні 2020 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 позов задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метіда" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шерт" штраф у розмірі 3.000.000,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 45.000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ «Метіда» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду в частині задоволення позову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 22.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Метіда» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/15804/20. Розгляд справи призначено на 19.04.2021; витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/15804/20.
Також, не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ «Шерт» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.
05.04.2021 матеріали справи № 910/15804/20 з апеляційною скаргою ТОВ «Шерт» надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 05.04.2021 справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Шерт» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі № 910/15804/20 залишено без руху; надано ТОВ «Шерт» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 112.500,90 грн у встановленому порядку.
У судовому засіданні 19.04.2021 у розгляді справи протокольно оголошено перерву до 19.05.2021.
Від ТОВ «Шерт» надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з доданими до нього доказами сплати судового збору (квитанція № ПН30579 від 23.04.2021).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шерт» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/15804/20; вирішено здійснювати розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Метіда» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шерт» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/15804/20 в одному апеляційному провадженні, розгляд справи призначено на 19.05.2021.
У судовому засіданні оголошувалась перерва до 07.06.2021.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відповідач всупереч умовам Договору та положенням статей 525, 629, 655, 662 ЦК України в односторонньому порядку відмовився від передачі оплаченого обсягу газу, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу на підставі п. 5.3 Договору в розмірі 3.000.000 грн; водночас відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків у зв`язку з недоведеністю їх розміру.
Вимоги та доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що: 
- визначення добового договірного обсягу природного газу на липень 2020 року шляхом погодження (підписання) сторонами Договору Заявки на добові обсяги торгових сповіщень є істотною умовою Договору;
- укладення Договору та Додаткової угоди №8 без підписання сторонами Заявки на відповідний місяць поставки свідчить про непогодження сторонами всіх істотних умов, а тому висновок суду першої інстанції про те, що повернення передоплати позивачу є односторонньою відмовою відповідача від Договору, як вважає відповідач, є помилковим та суперечить пункту 2 та 4 Додаткової угоди №8 та статтям 638, 663 ЦК України, статтям 180, 265, 267 ГК України;
- погодження та(або) непогодження Заявки є правом сторони договору, а не обов`язком, а тому повернення позивачу передплати за газ до моменту погодження сторонами всіх істотних умов Договору не є та не може свідчити про односторонню відмову відповідача від Договору;
- повернення передоплати також не є та не може вважатися односторонньою відмовою від виконання відповідачем взятого на себе негрошового зобов`язання з поставки природного газу, оскільки строк його виконання не настав з огляду на не підписання сторонами відповідної Заявки.
Вимоги та доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача щодо відмови від поставки оплаченого газу позивач був змушений для забезпечення виконання власних зобов`язань перед своїми контрагентами щодо поставки газу терміново шукати іншого постачальника; 30.06.2020 між позивачем та ТОВ "Сінергія Трейд" був укладений договір купівлі-продажу  природного газу, проте за ціною на 5.000.040,00 грн вищою, у зв`язку позивачу було завдано збитків на вказану суму.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти задоволення апеляційної скарги позивача також заперечив.
У судовому засіданні 07.06.2021 представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити його апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.
Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити його апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, 30.01.2020 між ТОВ "Метіда" (продавець) та ТОВ "Газ-Оіл Гарант" (покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу №30/01-20, за умовами якого продавець передає, а покупець приймає і оплачує  на умовах цього договору  природний газ продавця для подальшої реалізації промисловим споживачам та іншим суб`єктам господарювання, які є кінцевими споживачами газу. Покупець є оптовим покупцем відповідно до Закону України "Про ринок природного газу".
Оплата вартості газу, що передається за даним Договором, здійснюється покупцем грошовими коштами на поточний рахунок продавця у строки, що встановлені у відповідній додатковій угоді (пункт 2.3 Договору).
Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що продавець зобов`язаний передати газ у віртуальній точці виходу у газотранспортній системі та/або ПСГ АТ "Укртрансгаз" в обсягах та на умовах, що передбачені  цим договором та Додатковими угодами до нього.
15.06.2020 сторони уклали Додаткову угоду №8 до Договору, за умовами якої продавець зобов`язався передати покупцю за договором у липні 2020 року 10.000.000 кубічних метрів природного газу.
Відповідно до п. 2 вказаної Додаткової угоди добовий договірний обсяг, який вказується сторонами в торговому сповіщенні на липень 2020 року, визначається  в заявці на добові обсяги торгових сповіщень, що є невід`ємною  частиною Договору після його підписання сторонами.
Загальна вартість обсягу природного газу з ресурсу липня 2020 року на час укладення цієї Додаткової угоди становить 30.000.000,00 грн з ПДВ. Оплата здійснюється покупцем на поточний рахунок шляхом перерахування 100% вартості газу до 16.06.2020 включно. Передача природного газу відбувається після 100% оплати покупцем суми та підписання сторонами Заявки на добові обсяги торгових сповіщень на відповідний період передачі природного газу, якщо інше не буде погоджено сторонами.
На виконання укладеного Договору та Додаткової угоди №8 до нього ТОВ "Газ-Оіл Гарант" 16.06.2020 перерахувало на рахунок ТОВ "Метіда" 30.000.000,00 грн вартості природного газу за Додатковою угодою №8, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №65 від 16.06.2020 та не заперечується сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, позивач 25.06.2020 надіслав відповідачу Заявку на добові обсяги торгових сповіщень  в інформаційній платформі ТОВ "Оператор ГТС України" засобами електронного зв`язку. Вказана заявка відповідачем була отримана 25.06.2020, що не заперечується представником відповідача, проте у зв`язку з наявною у ній невідповідністю обсягів природного газу обсягам, погодженим в Додатковій угоді, зазначена заявка не була погоджена відповідачем, про що повідомлено позивача.
Колегія суддів відзначає, що дійсно Заявка від 25.06.2020 (т. 1 а. с. 57) містила помилки. В ній було зазначено загальний обсяг на липень 10.000.000 кубічних метрів газу, однак в розрізі подобового обсягу 322.580 кубічних метрів зазначено лише дати отримання газу лише з 01.07.2020 по 27.07.2020 і добуток отримання за 27 днів дійсно менший визначеного загального обсягу за липень.
Разом з тим  26.06.2020 позивач направив електронною поштою відповідачу оновлену заявку (т. 1 а. с. 20), в якій з 01.07.2020 по 30.07.2020 вказаний подобовий обсяг 322.580 кубічних метрів, 31.07.2020 - 322.600 кубічний метрів, а загальний обсяг - 10.000.000 кубічних метрів. 
Зазначене підтверджується наявними в матеріалах роздруківками з електронних скриньок сторін та визнається обома представниками сторін.
Крім того на виконання положень п. 8.1 Договору та Додаткової угоди №8 позивач 26.06.2020 поштовим зв`язком з супровідним листом від 25.06.2020 № 205/20 направив відповідачу оновлену Заявку на добові обсяги торгових сповіщень в інформаційній платформі ТОВ "Оператор ГТС України", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення від 26.06.2020, списком згрупованих відправлень та касовим чеком АТ "Укрпошта".
Згідно з наданою позивачем роздруківкою із сайту АТ «Укрпошта» щодо перевірки статусу відстеження відправлення №0500307693510 відповідач отримав зазначене відправлення від позивача з паперовим примірником Заявки на добові обсяги торгових сповіщень 30.06.2020. Вказане не заперечується і представником відповідача.
Однак відповідач 26.06.2020 повернув грошові кошти за природний газ за Додатковою угодою №8 на рахунок позивача та повідомив про це позивача листом від 26.06.2020 №482/06-20.
Пунктом 8.1 Договору сторони погодили, що підписані і скріплені печатками скан-копії договору, додаткових угод, акти, листи, що стосуються Договору, мають юридичну силу до заміни їх оригіналами. В разі наявності в них розбіжностей сторони керуються оригіналами вказаних документів підписаних та скріплених печатками.
Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач, отримавши суму попередньої оплати за природній газ у повному обсязі, виявивши у скан-копії Заявки невідповідності заявлених обсягів поставки газу на липень 2020 року, та повідомивши про це позивача, будучи обізнаним про направлення йому оновленої заявки без помилок, не очікуючи надходження на свою адресу паперового примірника вказаної Заявки, 26.06.2020 повернув позивачу суму передоплати, фактично відмовившись від передачі обумовленого обсягу природного газу у липні 2020 року, чим порушив власне зобов`язання за Договором та Додатковою угодою №8.
У апеляційній скарзі відповідач стверджує, що укладення Договору та Додаткової угоди №8 без підписання сторонами Заявки на відповідний місяць поставки свідчить про непогодження сторонами всіх істотних умов, а тому висновок суду першої інстанції про те, що повернення передоплати позивачу є односторонньою відмовою відповідача від Договору, як вважає відповідач, є помилковим та суперечить пункту 2 та 4 Додаткової угоди №8 та статтям 638, 663 ЦК України, статтям 180, 265, 267 ГК України.
Однак колегія суддів вважає таке твердження безпідставним, оскільки згідно з п. 8.1 Договору він набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами. При цьому визначення добового договірного обсягу природного газу на липень 2020 року шляхом погодження (підписання) сторонами Договору Заявки на добові обсяги торгових сповіщень є одним з етапів виконання Договору, а не істотною умовою Договору в розумінні ст. 638 ЦК України. 
Також відповідно до п. 1, 2 Додаткової угоди №8 від 15.06.2020 продавець зобов`язується передати покупцю у липні 2020 року обсяг природного газу до 10.000.000 куб. метрів. Добовий договірний обсяг, який вказується сторонами в торговому сповіщенні на липень 2020 року за цією додатковою угодою, визначається в Заявці на добові обсяги торгових сповіщень, що є невід`ємною частиною Договору після його підписання сторонами.
Пунктом 6 Додаткової угоди №8 визначено таке.
Сторони домовились, що передача природного газу відбувається після 100% оплати покупцем суми, визначеної в п. 4 цієї Додаткової угоди (30.000.000 грн, сплаченої до 16.06.2020) та підписання сторонами Заявки на добові обсяги торгових сповіщень на відповідний період передачі природного газу, якщо інше не буде погоджено сторонами.
Водночас згідно з п. 7 Додаткової угоди продавець залишає за собою право відмовитись від передачі газу за цією Додатковою угодою у разі порушення покупцем строків оплати, визначених п. 5 цієї Додаткової угоди (до 16.06.2020 включно). В такому разі продавець зобов`язується повернути суму фактично отриманих коштів.
Отже, вказаний пункт не містить такої підстави для відмови від виконання зобов`язання як отримання некоректної Заявки.
З наведеного вище випливає, що з 16.06.2020 відповідач знав про запланований обсяг поставки газу в липні 2020 року та отримав оплату за газ в повному обсязі.
При цьому заперечення відповідача щодо невчасного надсилання вказаної Заявки апеляційний суд також відхиляє з огляду на те, що ані умовами укладеного між сторонами Договору, ані Додаткової угоди №8 не встановлено строку надсилання такої заявки. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами спору існують доволі сталі господарські відносини. Так, Договір №30/01-20 від 30.01.2020 діє до 31.12.2020. Цього ж року сторони уклали щонайменше ще два договори постачання газу - № ПГ10/56-20 від 27.04.2020 та № ПГ10/74-20 від 27.05.2020 (т. 1 а. с. 140-147). Умови п. 8.1 Договору та стилістика електронних повідомлень дають підстави вважати, що електронне листування є для сторін прийнятним і звичайним.
Перша Заявка була направлена відповідачеві і отримана ним електронним зв`язком 25.06.2020 (четвер), оновлена - 26.06.2020 (п`ятниця, перша половина дня). 
Супровідний лист позивача від 25.06.2020 № 205/20 з паперовим примірником оновленої Заявки на добові обсяги торгових сповіщень в інформаційній платформі ТОВ "Оператор ГТС України" був надісланий завчасно і прибув до точки видачі 27.06.2020 (субота), хоча і був отриманий з незрозумілих/невідомих причин лише 30.06.2020 ввечері.
Також для врегулювання певних (але не критичних) непорозумінь до початку періоду постачання залишалось ще два робочих дні 29.06.2020 та 30.06.2020 (понеділок і вівторок).
Зазначені обставини в сукупності свідчать, що у відповідача не було будь-яких істотних і розумних підстав (в т. ч. з урахуванням п. 7 Додаткової угоди № 8) для повернення позивачеві 26.06.2020 сплачених ним коштів та, як наслідок, відмови у поставці газу в липні 2020 року.

Згідно з положеннями Кодексу Газотранспортної системи газова доба - період часу з 05:00 всесвітньо координованого часу (далі - UTC) (з 07:00 за київським часом) дня до 05:00 UTC (до 07:00 за київським часом) наступного дня для зимового періоду та з 04:00 UTC (з 07:00 за київським часом) дня до 04:00 UTC (до 07:00 за київським часом) наступного дня для літнього періоду. Передача природного газу, поданого в газотранспортну систему, між двома портфоліо балансування замовників послуг транспортування здійснюється шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї газової доби. Замовник послуг транспортування природного газу може надавати торгове  сповіщення    на газову добу незалежно від надання номінації/реномінації на таку газову добу. Замовник послуг транспортування природного газу може надавати необмежену кількість торгових сповіщень протягом газової доби (D). Обробка торгових сповіщень оператором газотранспортної системи здійснюється цілодобово не довше тридцяти хвилин, крім випадку якщо замовником послуг транспортування не визначено інший строк набрання чинності торговим сповіщенням, що дає можливість подовжити термін обробки торгового    сповіщення до двох годин.
Тобто положеннями норм Кодексу ГТС не було встановлено обов`язку  завчасного подання торгових сповіщень, відтак після отримання Заявки від позивача 30.06.2020 відповідач мав змогу подати торгові сповіщення за обсягами, погодженими у Заявці, до 07 години ранку 02.07.2020.
Посилання відповідача на непогодження самим позивачем спірної Заявки шляхом ненадання Оператору ГТС  торгових сповіщень покупця спростовується змістом вказаної Заявки, яка підписана керівником позивача та скріплена печаткою.
Крім того нормами Кодексу ГТС передбачена можливість подачі торгового сповіщення, в тому числі і в межах доби, в якій постачається газ та не встановлено черговості подання торгових сповіщень між продавцем і покупцем.
Проте після повернення попередньої оплати від продавця у позивача не було підстав для подачі торгового сповіщення, оскільки вказані дії відповідача свідчили про його відмову від виконання договору.
З цих же підстав відхиляються доводи відповідача щодо укладення позивачем договору купівлі-продажу природного газу з іншим контрагентом до початку здійснення поставки за Додатковою угодою.
Пунктом 5.3 Договору сторони погодили, що у випадку не передачі газу за даним договором з вини продавця, продавець зобов`язаний сплатити  штраф у розмірі 10% від вартості непереданого газу.
Враховуючи те, що відповідач всупереч умов договору та положень норм статей 525, 629, 655, 662 ЦК України в односторонньому порядку відмовився від передачі оплаченого обсягу газу, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу на підставі п. 5.3 Договору в розмірі 3.000.000,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення збитків в розмірі 5.000.040,00 грн, що становить різницю між вартістю газу, визначеною сторонами за спірним Договором, та вартістю газу, придбаного позивачем за договором купівлі-продажу, укладеним з ТОВ "Сінергія Трейд" апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.
Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.
Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.
Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
У розумінні вище наведених норм права саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Посилаючись на заподіяння збитків відповідачем шляхом відмови від виконання договору в частині поставки природного газу, позивач зазначає, що для виконання власних зобов`язань перед своїми контрагентами - споживачами природного газу він був змушений терміново закуповувати газ у ТОВ "Сінергія Трейд" за ціною, яка є вищою від ціни, обумовленої Договором з відповідачем.
Апеляційний суд враховує, що згідно з п. 1.1 Договору позивач придбавав газ для подальшої реалізації промисловим споживачам та іншим суб`єктам господарювання, які є кінцевими споживачами газу.
Водночас позивач не надав суду першої інстанції доказів укладення відповідних договорів подальшої (після отримання від відповідача) поставки газу, які зумовлювали б необхідність термінового укладання договору купівлі-продажу з іншою особою, як і не надав доказів необхідності закупівлі вказаного газу саме за ціною, визначеною у договорі між позивачем та ТОВ "Сінергія Трейд".
При цьому колегія суддів не приймає докази укладення позивачем таких договорів, надані апеляційному суду, оскільки, зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 269 ГПК України, позивач не довів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від  нього.
Крім того, апеляційний суд відзначає, що заявляючи про отримання збитків, позивач не довів, що отримавши газ від ТОВ "Сінергія Трейд" за вищою ніж у відповідача ціною, він в подальшому поставив його кінцевим споживачам за ціною, нижчою від ціни придбання, що могло б свідчити про реальні збитки. У дослідженні цього питання апеляційний суд враховує виключно докази, що надавались місцевому суду.
Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що наразі відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків у зв`язку з недоведеністю їх розміру.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційних скаргах, скаржники не надали суду апеляційної інстанції.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня    2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.
У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявників.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метіда" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Шерт" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/15804/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/15804/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15804/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 11.06.2021.

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.В. Попікова