ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  909/608/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:
позивача - приватного акціонерного товариства "Завод тонкого органічного синтезу "Барва" - не з`яв., 
відповідача  - акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" - Дороніної О.М., 

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Завод тонкого органічного синтезу "Барва" (далі - Завод)
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 (суддя Скапровська І.М.) та
постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 (головуючий суддя - Скрипчук О.С., судді  Кордюк Г.Т. і Мирутенко О.Л.)
зі справи № 909/608/20
за позовом Заводу
до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (далі - Оператор ГРМ)
про внесення змін до типового договору розподілу природного газу. 

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог 
1. Позов було подано про внесення змін до типового договору розподілу природного газу шляхом визнання додаткової угоди від 30.06.2020 (у редакції позивача) укладеною.
2. Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, які полягають у повній забороні поставки сировини для виробництва Заводу, обсяг споживання природного газу (далі - ПГ) підприємством суттєво зменшився, і обсяг визначеної потужності даного споживача, визначений оператором ГРМ, перевищує фактично спожитий ним (Заводом) ПГ. Оскільки відповідач відмовився укласти відповідну додаткову угоду до розділу VI типового договору розподілу ПГ, позивач звернувся до суду з позовом на підставі статей 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 188 Господарського кодексу України (далі -  ГК України).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
3. Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020, у позові відмовлено. 
4. Рішення та постанову мотивовано недоведеністю позивачем обґрунтованості позовних вимог, невідповідністю запропонованих позивачем змін до договору положенням чинного законодавства.   

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Завод, зазначаючи про прийняття оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить ці судові рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати зі справи. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Касаційну скаргу мотивовано посиланням на положення статей 3-5, 16, 627, 633, 652 ЦК України, статей 1, 5, 6, 188 ГК України, статті 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), а також Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг     (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2498 (з подальшими змінами; далі - Типовий договір). 

7. Суд попередньої інстанції безпідставно посилався на постанову Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №922/2743/18.

8. Судами не взято до уваги необхідність підтримання балансу інтересів сторін договору, чим порушено, зокрема, принцип пропорційності у господарському судочинстві.

Доводи інших учасників справи

9.   Оператор ГРМ у відзиві на касаційну скаргу не визнає доводи касаційної скарги Заводу, вважає, що суди попередніх інстанцій прийняли рішення з дотриманням норм матеріального й процесуального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази в їх сукупності, та дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Заводу і просить рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. 01.01.2016 Заводом і Оператором ГРМ було укладено типовий договір розподілу природного ПГ шляхом підписання заяви - приєднання                                         № 09420W75BRAP016 до умов договору розподілу ПГ (для споживача, що не є побутовим), відповідно до постанови НКРЕКП від 30.0.92015 № 2498; далі цей договір скорочено іменується "договір від 01.01.2016".  
11. Відповідно до розділу VI Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (з подальшими змінами), оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу ПГ здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ (пункт 6.1 договору від 01.01.2016).
12. До встановлення тарифів на послуги розподілу ПГ, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу ПГ (пункт 6.2 договору від 01.01.2016). 
13. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.
Споживач оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до цього договору.
Місячна вартість послуги розподілу ПГ визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (пункт 6.3 договору від 01.01.2016).
14. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 6.4 договору від 01.01.2016).
15. Відповідно до умов договору від 01.01.2016 Оператор ГРМ самостійно визначив величину річної замовленої потужності на 2020 розрахунковий календарний рік, виходячи з фактичного споживання ПГ Заводом за газовий рік, що передував календарному 2020 року (з 01.10.2018 по 30.09.2019).
При місячній потужності, визначеній самостійно Оператором ГРМ у кількості                      92 079,04 м. куб. ПГ, фактичний обсяг споживання ПГ (використання потужності) за 6 місяців 2020 склав 14 519,32 м. куб.
Господарська діяльність Заводу полягає у виробництві оксиетильованих продуктів, а основною сировиною для їх виробництва є оксид етилену, єдиним постачальником якого є ПАТ "Сибур Холдинг", що знаходиться на території Російської Федерації та є її резидентом.
16. У листопаді 2019 року Федеральна служба по технічному та експертному контролю РФ повідомила ПАТ "Сибур Холдинг" про відмову в наданні дозволу на вивезення оксиду етилену для Заводу, оскільки це "не відповідає державним інтересам Російської Федерації".
17. З листопада 2019 поставка оксиду етилену на адресу Заводу не здійснюється, що мало наслідком повну зупинку підприємства та видання Заводом наказу про встановлення на підприємстві з 23.12.2019 по час відновлення поставок оксиду етилену режиму простою відповідно до статей 34,113 КЗпП України.
18. У матеріалах справи міститься експертний висновок Івано-Франківської Торгово-промислової палати від 11.06.2020 № В-171/1 (далі - Висновок ТПП), в якому: встановлено факт ускладнення виконання договору від 01.01.2016 щодо зобов`язання отримати величину річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік, порядок якого встановлено Кодексом ГРМ; рекомендовано для дотримання балансу інтересів обох сторін оцінити ситуацію та ініціювати зміни до договору у частині перегляду величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік.
Також у матеріалах справи наявний сертифікат № 2600-20-1196 про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили), виданий Івано-Франківською Торгово-промисловою палатою 03.07.2020.
19. Завод письмово звертався до  Оператора ГРМ з проханням внести зміни до договору від 01.01.2016 у частині величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, але  Оператор ГРМ з цим не погодився. 
20. Листом від 30.06.2020 № 120 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням внести зміни до договору від 01.01.2016 та надіслав додаткову угоду до  цього договору  в своїй редакції та з посиланням на частину першу статті 652 ЦК України  просив відповідача внести зміни до розділу VI "Порядок розрахунків", доповнивши пункт 6.5 абзацом такого змісту: "За умови зменшення Споживачем фактичного обсягу використання потужності порівняно з обсягом річної потужності, визначеної Оператором ГРМ, викликаного істотною зміною обставин, Оператор ГРМ до 12 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг розділу, здійснює перерахунок вартості в бік зменшення, що має дорівнювати фактично використаній потужності за розрахунковий місяць та разом із розрахунком про сплату фактичної вартості (або в рахунку) надає Споживачеві, що не є побутовим, звіт про фактичне використання потужності та розрахунок вартості фактично використаної потужності".
За пропозицією позивача, умови даної додаткової угоди розповсюджуються на взаємовідносини, які виникли між сторонами, з 01.01.2020.
21. Натомість Оператор ГРМ письмово повідомив Завод, що надіслана додаткова угода не відповідає  Типовому договору і повернув угоду без підпису.
У зв`язку з цим Завод й звернувся до суду з позовом у даній справі. 
22. Позивачем не доведено суду того, що розірвання договору від 01.01.2016 буде, у розумінні частини четвертої статті 652 ЦК України, суперечити суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. 
Також позивачем не доведено, що на момент укладення договору від 01.01.2016 сторони виходили  з того, що така зміна обставин, як припинення в 2019 році постачання з Росії сировини для виробництва позивачем продукції, а, відповідно, й споживання ним газу не настане. 
23. Обставини, зазначені у Висновку ТПП, мають наслідком звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, а не внесення змін до договору, оскільки згідно з пунктами 10.1, 10.2 договору від 01.01.2016 сторони  звільняються від відповідальності за часткове або повне виконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин), а строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії  форс-мажорних обставин. 
ДЖЕРЕЛА ПРАВА  
24.  Стаття 652 ЦК України:

- у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (частина перша);

-  якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:  1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частина друга);

- зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта).

25.  ГК України:
частина четверта статті 179:

- при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема: типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту; 

стаття 188:
- сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (частина друга);

- сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (частина третя); 

- у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частина четверта). 

26. Стаття 40 Закону України "Про ринок природного газу":

- типовий договір розподілу ПГ затверджується Регулятором; Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу ПГ з замовниками; договір розподілу ПГ є публічним.

27. Пункт 3 частини першої статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг":

- для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема, Кодекс ГРМ, та ініціює внесення змін до нього.  

28. Пункт 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ:
- річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою;

- оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу / інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів);

- на період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання ПГ цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року;

- споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

29. Пункт 1.2 Типового договору:
- умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу ГРМ.  

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Причиною спору зі справи в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для внесення змін до договору від 01.01.2016 шляхом визнання  укладеною запропонованої позивачем додаткової угоди до нього в частині порядку розрахунків за послуги розподілу ПГ.

31. Попередніми судовими інстанціями з`ясовано і скаржником не спростовано, що відповідні зміни, які позивач вважав за необхідне внести до договору, не відповідали положенням глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ і Типового договору, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (з урахуванням змін, внесених до Типового договору постановою НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080). 

32. Суд, зі свого боку, звертає увагу на те, що: наведеним приписом частини четвертої статті 179 ГК України визначено відсутність у суб`єкта, який  вступив у договір приєднання, запропонований іншою стороною, права наполягати на зміні його змісту. Між тим,  як встановлено попередніми судовими інстанціями, договір від 01.01.2016, стосовно умов якого виник спір, був укладений саме шляхом приєднання позивача до умов договору розподілу  ПГ. 

33. Наведене  у пунктах 31, 32 цієї постанови виключало можливість задоволення позову в даній справі, навіть і безвідносно до того, довів чи не довів позивач у попередніх судових інстанціях одночасну наявність усіх чотирьох умов зміни договору судом, які зазначені в частині другій статті 652 ЦК України. 

Тому у Верховного Суду відсутні й підстави для формування висновку щодо застосування статті 652 ЦК України. Та не мають значення для правильного вирішення спору й посилання скаржника у касаційній скарзі на недослідження судами  зібраних у справі доказів, якими підтверджуються наявність істотної зміни обставин відповідно до статті 652 ЦК України. 

При цьому Суд враховує, що згідно з імперативним приписом частини другої статті 4 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, якщо відповідні відносини регулюються нормами ГК України інакше, ніж нормами ЦК України, то застосуванню підлягають норми ГК України. 

34.  Викладеним спростовуються доводи скаржника щодо доведеності ним підстав для внесення змін до договору від 01.01.2016. 

35. Не можна вважати прийнятними й посилання скаржника на підпункт 5 "статті" (насправді - пункту) 7.3 розділу VII і пункт 11.4 розділу ХI Типового договору, згідно з якими:

- споживач має право звертатися до Оператора ГРМ зі скаргами та пропозиціями щодо виконання умов цього Договору; 

- у разі недосягнення між Споживачем та Оператором ГРМ згоди спірні питання  вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством, у тому числі в судовому порядку. 

Зазначеними положеннями не  передбачено можливості зміни договору розподілу ПГ, зокрема, в частині порядку розрахунків, і Типовий договір не є нормативно-правовим актом, який регулює питання вирішення будь-яких судових спорів.

36. Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 922/2473/18, з яким (посиланням) скаржник не погоджується, не впливає на результат вирішення спору в даній справі № 909/608/20.

37.  Що ж до посилання скаржника на Висновок ТПП та сертифікат Торгово-промислової палати, які засвідчують наявність форс-мажорних обставин, то Суд погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про те, що зазначені обставини є підставою для звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання позивачем договірних зобов`язань, а не для внесення змін до договору від   01.01.2016.

Викладена в згаданому висновку рекомендація щодо ініціювання змін до договору (пункт 18 цієї постанови) не має обов`язкового характеру ні для сторін договору, ані для суду при вирішенні спору.  

38. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, приймаються Судом у тій мірі, в якій вони узгоджуються з наведеним у даній постанові. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував зробленого попередніми судовими інстанціями висновку по суті спору щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та не довів такого неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, яке мало б наслідком скасування прийнятих судових рішень.

40. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Заводу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій - без змін за відсутності визначених процесуальним законом підстав для їх скасування. 

Судові витрати

41. Понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Завод тонкого органічного синтезу "Барва" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 у справі                         № 909/608/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                          І. Булгакова

Суддя                                                                                                                           Б. Львов